A naponta munkába utazó ember érzékeli, hogy, sajnos, a menetjegy árának emelésével nem egyenes arányban növekszik az autóbusz-vezetők kedvessége, udvariassága. Eddig mindig nagyon kedves sofőrökkel találkoztam. De mindez megváltozott április elsején. Történt ugyanis, hogy ezen a napon a 15.
Függönyt vissza a helyére!
A naponta munkába utazó ember érzékeli, hogy, sajnos, a menetjegy árának emelésével nem egyenes arányban növekszik az autóbusz-vezetők kedvessége, udvariassága. Eddig mindig nagyon kedves sofőrökkel találkoztam. De mindez megváltozott április elsején. Történt ugyanis, hogy ezen a napon a 15.40-kor induló, Pozsony–Nagymegyer vonalon közlekedő autóbuszt értem el. Már felszálláskor éreztem, hogy a sofőr elég furcsán néz rám, de nem tulajdonítottam neki különösebb figyelmet, mert örültem, hogy előbb hazaérek, ugyanis orvoshoz kellett mennem. Kértem a jegyet, magyarul Somorjára; meg is kaptam. Ennyi. Leültem a legelső ülésre az ajtó felől, ahol, tudni kell, van egy kis ládaszerűség (talán kis hűtő?) a távolsági járatokon. Arra én rá mertem tenni a reklámtáskámat, amelyben csupán két darab újság volt, amíg levettem a kabátomat. Mondanom sem kell, hogy „kedves sofőrünk” ezt észrevette, s azonnal szóvá is tette, de már szlovákul, hogy tessék onnét leszedni a táskát. Mondtam neki, hogy csak egy pillanat, amíg levetem a kabátomat, és máris elveszem onnét a táskát. Ez meg is történt. Na, gondoltam, most már nyugtom lesz. De éreztem, hogy figyel, vajon még mit fogok elkövetni. Hát bizony nagyot vétkeztem! Amikor ugyanis elindult az autóbusz, pont felőlem sütött a nap, és be merészeltem húzni a függönyt, amelyről – én naiv – azt hittem, azért van, hogy ilyen esetben a kedves utas esetleg használja. Ebben is tévedtem. Ugyanis amikor Somorjára érkeztünk, a sofőr elég arrogáns, kioktató hangon és ismét szlovákul közölte velem, hogy azonnal húzzam vissza a függönyt a helyére! Na, itt már begurultam. Megkérdeztem tőle, hogy esetleg ne takarítsam-e ki az autóbuszt, mert cipőstől mertem felszállni, és a további vitát elkerülendő, gyorsan leszálltam. Meg kell jegyeznem, hogy ahogy a hátsó ajtó felé araszoltam (mert természetesen azt is közölte, hogy tessék a hátsó ajtónál leszállni), láttam, hogy azon az oldalon végig mindenhol be volt húzva a függöny. Kíváncsi lennék, hogy a többi utast is kioktatta-e a függöny visszahúzásáról, vagy csak egyedül engem „tisztelt meg” figyelmével. Nem tudom, kinek lesz jó egy ilyen öntelt sofőr ezen a vonalon. Eddig soha semmi bajom nem volt ezzel a járattal, illetve a személyzetével, de azt hiszem, ha még egyszer meglátom ezt az „urat” ezen a járaton, inkább megvárom a következő autóbuszt.
Egy naponta ingázó utas Somorjáról
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.