Miközben a Lisszaboni Szerződés ügyében folytatódik a huzavona, az exminiszter úr roppant humorérzékkel őrnagyot kreált Jánošíkból, mintha elsikkadt volna az a – két HZDS-es honleány által benyújtott – törvényjavaslat, mely szerint a 17 évesek, s a 17 éven aluliak most már sehol sem italozhatnának.
Kedves egészségünkre!
Valóban undorító látvány fényes nappal, sőt már délelőtt tántorgó, sugárban hányó, avagy pálinkától bűzlő, hülyén vigyorgó, esetleg hóttrészeg és agresszív fiatal, de az biztos: ezzel a szabályozással semmit sem oldanának meg. A fiatalok ugyanígy vedelnének, csak nem nyilvánosan. Az pedig roppant aggályos: miként ellenőrizné a hatóság otthon a pityókázó fiatalt? Becsönget, félrerúgja az anyát, apát, szondát dug a gyerek szájába, aztán közli: ezer korona lesz, csókolom. Mi a szimbolikus koccintás mértéke? Négy centi vagy fél liter? Alkoholista szülőknél mennyi? Sőt, ha a gyerek még életében nem ivott szeszt, de olyan, orvos által felírt gyógyszert szed, ami tartalmaz alkoholt, viszont nem rúg be tőle, ugyanakkor a szonda ezt is kimutatná? Legyen erre is külön igazolása, mert dádá? Egyáltalán: az állam miért rendelkezne az ember saját gyerekével otthon, négy fal között? S mi van akkor, ha a szülők épp nem tartózkodnak odahaza, de becsönget a fiuk – lányuk – legjobb haverja, előbb-utóbb megtalálják a dugipiát, vagy csak a legutóbbi családi ünnepségről maradt palackot, s azt benyakalják? Azonnal jelentsem fel a rendőrségen a saját gyerekemet, ha egyszer is azon kapom, hogy becsiccsentett? Hát nem. Inkább felpofozom.
A gyerekek ivászata sokkal inkább szociális, pszichikai és nevelési gondokra vezethető vissza, mintsem hogy ezt efféle kriminalizált síkra terelhetnénk, s jókora büntetésekkel hadonásznánk – persze ez megint jó az államkasszának. Csakhogy a gondot önmagában nem oldja meg. Meg aztán: láttunk mi már nyilvános helyen seggrészeg rendőrt, polgármestert, iskolaigazgatót, horribile dictu: parlamenti képviselőt is. Csodálatosak voltak! Hát még privát helyen, ahol istenigazából elengedik magukat! A felnőttek, főképp a szülők példája ma is sokat számít. Ha istenigazából figyelek a gyerekemre és törődöm vele, nem a kijózanítóból hozzák haza, ezerkoronás csekkel, 15 évesen, s nem teszik hozzá, hogy előtte szétrúgta a fél presszót, s letaccsolta a csapost. De az állam ne akarjon szülő lenni. Főképp ne a családon belül játsszon hatóságot, s ne úgy, hogy bejön a házba és rendet tesz.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.