Olyan ez is, mint a karácsony. Azt is lökik már hónapokkal korábban. Október–novemberben ellepik az áruházakat a karácsonyi hacukaimitációkban csilingelő kismanók és szörnyegyebek, hogy el ne feledkezzünk az ünnep nyereséget termelő gazdasági vetültéről, vagyis hogy jó előre megvegyük az ajándékot Jézuska nevében a fa alá, aki majd odateszi, ha szimpatikusak vagyunk neki. De ha nem, akkor is. Ezek is lökik már most, a legnagyobb zimankóban, hogy hova tervezzük a nyári szabadságolást. Már megalkották a listát, hogy melyek 2008 slágerúticéljai. Így van rendjén: időben kell a kampány beindítása, hiszen – miként a híradás is figyelmeztet – „a profi, tehetős, ráérős turisták világszerte állandóan figyelik a sláger?úticélokat”. Vagyis lesik a nyaralóhelytopokat, hol lehet a legpazarabbul intenzív melanómaveszélynek kitenni testük teljes felületét. Ők persze nem így fogalmaznak, hanem egy kis sznobizmussal ködösítve kiadós napfürdőzésről beszélnek. Profi napfürdőzésről, aminek a lényege: ébresztőre állítjuk a mobilt, hogy szakszerűen, pontos időközönként váltsunk testhelyzetet. Azaz, el ne vétsük, mikor van az ideje a hasról hátra fordulásnak, utána pedig a visszafelé billenésnek. Szinte látom apust, anyust, Kevint, a kisskacot, Lolát, a kisbulát, ahogy Maralujza anyus vezényszavára egyszerre fordulnak (otthon, a nyugágyon) begyakorolt mozdulattal, s az egész strand őket nézi – csupa grimasz a tengerpart. De nem mindegy melyik! A profi, tehetős, ráérős turistáknak már nem kell a kisöblű Adria – ahogy Sznobomék nagyasszony mondja –, nekik a mediterráneo bícs is derogáló, nekik más kell. A Kis-Antillák trópusi szigetállama, St. Lucia, a kínai Hajnan sziget, a mexikói Puerto Escondido, a még ínyencebbeknek Ecuador, Mozambik vagy San Diego. A világ teteje, Machu Picchu már lerágott csont. Mi abban az élvezet?! A veszélyvállalás, az jön be ma, az elmenni és nem megjönni kockázata. Ebben a műfajban az afrikai vadvadászat is lecsúszott a slágerlistáról, mi az tisztes távolból meghunyászkodott oroszlánokat kilőni az élők sorából. Akik valamit is adnak a nívóra, s akikbe kellőképpen belenevelődött a sznobéria, azok cápanézőbe merülnek alá, meg krokodilfarmokat látogatnak meg, esetleg óriáskígyótelepeken csatangolnak mezítláb.
Milyen jó, hogy nekem már évek óta nincsenek nyaralási gondjaim. Számomra ugyanis ott ért véget a veszélyvállalás és a tenger, amikor Hammametnél a vállamra telepedett egy jókora medúza. Azóta megvan a biztos slágerúticélom. Nyaranként egy-két hétre kiköltözöm gyerekkorom közkedvelt fürdőhelyére, a Nyitra-partra, ahol megtettem és be is fejeztem az úszó világbajnoksági győzelmem felé vezető első csapásaimat. Igaz, évek óta nem lehet a mi Nyitránk vizében lubickolni, mert a 65-ös árvíz után más mederbe terelték. De hát minden csak fantázia kérdése. A piramisokban sincsenek fáraók!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.