Heteken át folytak a találgatások, vajon miért szavazta meg az MKP a Lisszaboni Szerződést azon felül, hogy meg akarta szavazni. A játék ugyanis azokban a napokban nem a szerződésről, hanem a sajtótörvényről szólt.
Madách: Csáky tragédiája
Ezek után döntse el ki-ki saját vérmérséklete szerint, született-e valamiféle egyezség az MKP-vezetés és a Smer-vezetés között. Én azt mondom: született.
Érthető, hogy mindkét fél számára rendkívül kínos ez a találkozó. A Smer hogy magyarázza meg Slotáéknak, hogy az MKP-val tárgyal, a magyarok meg mit mondjanak a többi ellenzéki pártnak, amelyek amúgy is kellőképpen megorroltak rájuk. De hazudni nem lehet. El lehet hallgatni az igazságot, de hazudni soha, mert ha az kiderül, az egyenlő a politikai halállal. És ebben a kérdésben most úgy tűnik, sokan és sokat hazudtak. S valaki vagy valakik továbbra is hazudnak. De vajon meddig éri meg lódítani? Nem egyszerűbb előállni, és azt mondani: kibizniszeltük, kövezzenek meg érte. Kicsit belezöldül a párt, de hát koptak már itt el arcok. Nem az MKP lenne az első és az utolsó sem, amely hazudott. De így folytatni vérciki.
Ha Bugár Béla igazat mond, akkor Csáky Pálnak le kell mondania. Az egyik ok, hogy hazudott, de ilyen alapon az összes politikus lemondhatna, tehát ezt jegeljük. Azért kell lemondania, mert egymillió koronát kért a Madách-Posonium kiadónak – amely az ő könyveit is kiadja – akkor, amikor éppen a szlovákiai magyarok számára oly fontos oktatási törvény formája, a sajtótörvény, valamint az ország szempontjából talán legfontosabb dokumentum, a Lisszaboni Szerződés és az ellenzéki együttműködés volt játékban. Ez nagyobb hiba annál, minthogy egy vállrándítással el lehessen intézni.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.