Péntek éjjel egy külföldi fővárosban hirtelen elnémult a telefonom. Azt mutatta, nincs térerő. Pedig a centrumban voltam, roamingom rendben, készülékem vadonatúj, és fél órája még vidáman sms-eztem. A helyzet reggelre sem javult, nem tudtam hívni, nem tudtak utolérni, pedig sok fontos intéznivalóm lett volna.
Beteg telefon
Péntek éjjel egy külföldi fővárosban hirtelen elnémult a telefonom. Azt mutatta, nincs térerő. Pedig a centrumban voltam, roamingom rendben, készülékem vadonatúj, és fél órája még vidáman sms-eztem. A helyzet reggelre sem javult, nem tudtam hívni, nem tudtak utolérni, pedig sok fontos intéznivalóm lett volna. Persze az is lehet, hogy csak én tulajdonítottam különös fontosságot ezen beszélgetéseknek, amelyek nem jöhettek létre. Az interneten megtaláltam és kölcsön telefonról felhívtam a hazai ügyfélszolgálatot, ahol egy szimpatikus férfihang biztosított afelől, hogy előfizetésem „aktív”, nincs hiba a kapcsolatban, azaz a készülékkel történt valami. Garanciális masináról van szó, nem szívesen vittem volna külföldön szervizbe, mégis ez lett a vége. Az interneten sikerült kideríteni a légvonalban legközelebb eső szakember telefonszámát. Menjek bátran, kettőig nyitva van, és nyugodjak meg, óvatosan piszkál majd bele a készülékbe, észre sem veszik odahaza a garanciális javításnál. A helyszínen azonban „Rögtön jövök” táblácska fogadott. Tíz perc, negyedóra, emberem még mindig sehol. Mérgemben úgy döntöttem, a közeli plázában veszek egy új telefont. Üsse kő, legfeljebb kenyéren és vízen élek fizetésig! Pár perc múlva már egy szolgálatkész fiatalember mutogatta a választékot, épp az árat számolgattam át koronára, amikor a zsebemben megszólalt a beteg telefon. Hangosan, vígan, mintha mi sem történt volna, mintha csak álmodtam volna a lidércnyomásos délelőttöt. Úgy perdültem ki a boltból, mint nyertes a lottózóból. Utólag elemezve a történteket világos, hogy mobiltelefon-függő lettem. Eszembe sem jutott például venni egy telefonkártyát és fülkéből hívogatni az ismerősöket. A telefonfülkék ráadásul visszahívhatóak, mint ezt mindannyian tudjuk. Ennél is riasztóbb felismerés, hogy ha elveszíteném a mobilomat, tényleg el lennék szakítva a világtól, mert a sajátomon kívül egyetlen számot se vagyok képes megjegyezni. Anyámét, apámét sem. A rendőrségét sem. A modern kor embere nem csak kézzel írni felejt el szép lassan, hanem egy hat-hét számjegyből álló számsor megjegyzésének képessége is visszafejlődik benne. Próbáljátok csak ki, kedves ismerőseim! Hívjatok fel anélkül, hogy megnéznétek a számomat a telefon memóriájában! De csak holnap, ma még külföldön vagyok...
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.