Van-e (volt-e, lesz-e) hát cseh/ szlovákiai-felvidéki magyar irodalom? – teszi fel a kérdést már címében Cselényi László esszé-, recenzió-, tanulmány-, portrékötete. A kérdésre könnyűszerrel válaszolhatunk.
Cselényi László: Negyedvirágzás avagy van-e (volt-e, lesz-e) hát cseh/szlovákiai-felvidéki magyar irodalom?Lilium Aurum, Dunasze
Baj van viszont akkor, ha egy – a nagyközönségnek szánt – irodalomnépszerűsítő kötet minduntalan személyeskedő gondolatfutamokba, életrajzi adatok és címek felsorolásába, idézetek vég nélküli halmozásába, az irodalmi élet pletykáinak felmondásába torkollik – megfelelő értelmezések nélkül. Mert úgy tűnik, Cselényi László jelen pillanatban nem birtokol olyan nyelvet, amely szépirodalom értelmezésére tenné képessé. A Batta Györgyről írt „fejezet” 27 sorából például 14 sornyi az idézet, a Bárczi István-portré 22 sorából 19 sor idézet, a maradék 3 sor pedig tulajdonképpen idéző mondat. Feltehető a kérdés, mit tett hozzá ennek a ténynek a fényében Cselényi László az említett két költő életművének értelmezéséhez.
A másik probléma pedig a néváradat, amelyet paradox módon Cselényi is kárhoztat – Szeberényi Zoltánnál. Nos, a Negyedvirágzás... Arcképcsarnok című blokkjában harminckilenc (39) szerző kap külön „fejezet”-et. Lehet amellett érvelni, hogy az ide sorolt szerzők a magyar irodalom csúcsait jelentik – ha ezeket az érveléseket megfelelő szövegértelmezések egészítenék ki. Sajnos erről szó sincs. Persze nehéz is lenne védeni például egy Mécs László – Forbáth Imre – Győry Dezső vonulatot egy Kosztolányi Dezső – Babits Mihály – József Attila sor mellett. Az igazság az, hogy a két világháború közötti (cseh)szlovákiai magyar irodalom a magyar irodalom egészén belül inkább a gyenge harmadvonalat képviselte, s ez már eldöntött irodalmi tényként van jelen a kortárs irodalomtörténetben. Hogy ez mennyire irodalomtörténeti közhely, azt jól mutatja, hogy a legutóbbi, kollektív irodalomtörténetben az előbb említett három csehszlovákiai költő egyike sem szerepel – még az említés szintjén sem.
Sajnos Cselényi László könyve bevezetésként és összefoglalásként sem felel meg a maga és a kiadója által felállított elvárásoknak. A hátlapszöveg jóslata ellenére indulatos vitákat sem váltott ki megjelenése óta – és ennek biztosan megvan a maga oka.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.