„Rájöttem, hogy jómagam is építész lennék” – a hét legemlékezetesebb mondata ki más szájából hangzott volna el, mint a köztársasági elnökéből. Az éleslátású Schuster ugyan vagy negyven éve nem fogott malteroskanalat a kezébe, a magányos harcos most mégis ott tüsténkedett Trencsénben, ahol eddig várfal állott, most kőhalom.
Winnetouk és Don Quijoték
Amúgy most is igen sűrű volt a tevékeny Schuster munkahete, a Magas-Tátrában találkozott kollégájával, Leonyid Kucsma ukrán elnökkel, aki egy kis friss, demokratikus levegőt szippantani ruccant át hozzánk. Nem tudom pontosan, miről beszélgethettek, valószínűleg azokról a dolgokról, amit mind a ketten ismernek. Szerintem együtt szidták az újságírókat, mert ezt a fajtát egyikük sem szívleli különösebben. Az ukrán beteg hozott egy példányt a tehetséges Schuster Ultimátum című bestselleréből, amely szerencsére már Kijevben is kapható, méghozzá ékes ukrán nyelven. A meglepett Schuster egy szpaszíbát is alig tudott kipréselni magából, mert a baráti könyvajándék nem volt benne a protokollprogramban. Kucsmát kocsmába nem invitálta az életvidám Schuster, ingyen akartak inni, így inkább abszolváltak egy hamisítatlan ždiari esküvőt. Mielőtt rosszra gondolnának, nem ők keltek egybe, annyira azért nem szeretik egymást, csak a násznépet riogatták testőreik és a riporterek társaságában.
Már csak címmondatokban a serény Schuster e heti programjából: részt vett az integrációs miniszteri tanács ülésén, találkozott a német külügyminiszterrel, felszólalt a tízéves alkotmánybíróság ünnepségén, és megkegyelmezett egy halálos balesetet okozott férfinak. Nem csoda, hogy szereti őt az ország lakossága: a népszerű Schusterben a megkérdezettek 8,5 százaléka bízik. (Nem említeném egy lapon kettejüket, csak ide kívánkozik, hogy Bugár Béla MKP-elnök népszerűsége éppen a plafont veri a maga 15,1 százalékával.)
– Csáky mondjon le! – követelte a héten Monika Beňová. A Smer alelnöke szerint ugyanis az MKP miniszterelnök-helyettese hazug vádakkal illette őt, amikor felidézte, hogyan próbált nála lobbizni egy Smerhez közeli reklámügynökség érdekében. – Mutasson fel bizonyítékokat! – csattant föl a kardos pártmenyecske, mintha egy négyszemközti beszélgetésnek lehetnének tanúi. Ami nincs, azt nem lehet előhúzni. Ez olyan, mint amikor Donald Rumsfeld amerikai védelmi miniszter azt követeli Szaddám Huszeintől, mutassa meg, hogy nincs sehol vegyi fegyvere. Erről jut eszembe kedvenc karikatúrám, melyen Bush elnök egzecíroztat egy Szaddám-bajszos kutyát: – Fekszik! Ül! Pitizz! – A kutya lógó nyelvvel teljesít minden parancsot, mire Bush felemel egy baseball-ütőt: – Elegem van, nem akarsz együttműködni!
Ha Csákyt nem is, Vladimír Mitro SIS- és Kiss Péntek József színházigazgatót a héten végül mégiscsak sikerült kiutálni a direktori székből. Kövezzenek meg, de magasról lefütyülöm a titkosszolgálati főnök bukását. Az azonban nagyon fáj, hogy a Jókai Színház igazgatójával ilyen csúnyán elbántak egyesek. Nem vagyok naiv, tudom, hogy az érdekcsoportok machinációival szemben tehetetlen egy művész, aki csak teszi a dolgát, összehoz egy lelkes csapatot, megvalósítja álmait, huszonegyedik századi előadásokat állít színpadra. Közben pedig testileg-lelkileg belerokkan a szélmalomharcba. Csak remélni merem, hogy színházunk nem válik dilettáns akarnokok vurstlijává.
Nekem ugyanis rokonszenvesebb figura Don Quijote, mint Benny Hill.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.