A régóta Belgiumban élő Fazekas László adta át Az Év sportolója-gálán a 2018 legszebb gólját szerző Sigér Dávidnak a díjat. A 71 éves, egykori kilencszeres bajnok, háromszoros magyar gólkirály, aki 92 ízben öltötte magára a címeres mezt, szívesen nyilatkozott lapunknak.
Fazekas négy világbajnokságon is játszhatott volna
![Fazekas László](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/Clipboard02_230.jpg.webp?itok=fSmJhRod)
Elégedett a pályafutásával?
Elégedett is vagyok, meg nem is. Nagyon sajnálom, hogy kis szerencsével kettő helyett négy világbajnokságon is játszhattam volna. Máig nem értem, hogy miért kellett nekünk 1969 decemberében Marseille-ben játszani a csehekkel, amikor Budapesten 2:1-re legyőztük őket, Prágában pedig 3:3-as döntetlent értünk el, és a gólkülönbségünk is sokkal jobb volt.
Mert olyan volt a versenykiírás, hogy egyforma pontszám esetén harmadik meccs dönt a világbajnoki szereplésről…
Egyáltalán nem volt ebben logika, ez teljesen igazságtalan volt. Ráadásul Prágában már 3:1-re vezettünk, de sokként ért bennünket, hogy a korábban sokáig Kelet-Németországban dolgozó Sós Károly szövetségi kapitány a szünetben le akarta cserélni a remekül fejelő Mészölyt. Ez sokkolt bennünket, végül a csapatkapitány Göröcs és Csanádi Árpád csapatvezető kétségbeesett rábeszélésére meggondolta magát, szó szerint a zuhany alól húztuk ki a Vasas középhátvédjét. De Sós hatvan perc után mégis lehozta Kálmánt. Később engem is levett, mert amikor a gólom után szódát kértem, azt hitte, hogy elfáradtam… Aztán a hajrában Kuna és Kvašňák volt eredményes, mondanom sem kell, hogy mindketten fejjel találtak a kapunkba.
Marseille-ben viszont egyértelműen nem jött ki a lépés.
Az a vereség nagyon fájó pont a számomra. Három nappal a sorsdöntő vb-pótselejtező előtt az Újpesttel a Newcastle-vel játszottunk a VVK-döntő visszavágóján. Idegenben 3:0-ra kikaptunk, odahaza a szünetben már 2:0-ra vezettünk, de végül 3:2-es vereséget szenvedtünk. Ránk épült a válogatott, rendkívül sűrű volt a programunk, és az idény végére lelkileg és fizikálisan is elfáradtunk. Ráadásul több kulcsemberünk, például Albert, Dunai II és Szűcs hiányzott a december 3-i meccsen, amelyen 4:1-es vereséget szenvedtünk a csehektől.
Négy év múlva Ralf Edström fejese hiúsította meg a vb-szereplést.
Veretlenül zártuk az 1974-es vb-selejtezőket, mégis csak a televízióban nézhettük a tornát. A Népstadionban telt ház előtt 1:0-ra és 3:2-re is vezettünk a svédekkel vívott ki-ki meccsen, már csak 12 perc volt hátra, amikor jött a hórihorgas csatár, és a hálóba bólintott. Ezután hiába szögeztük a kapujukhoz a skandinávokat, nem sikerült gólt lőnünk.
Harmincegy évesen vett részt először vb-n. Miként emlékszik vissza az 1978-as tornára?
A halálcsoportba kerültünk, hiszen a házigazda argentinok mellett az olaszok és a franciák voltak a riválisaink. A vb előtt bizakodtunk, mert Baróti Lajos bácsi jó csapatot rakott össze. A vendéglátók elleni nyitómeccsen jól játszottunk, Csapó révén megszereztük a vezetést, de aztán a portugál bíró szépen elcsalta a meccset az argentinok javára, sőt, két legjobb játékosunkat, Törőcsiket és Nyilasit kiállította. Ezzel gyakorlatilag szertefoszlottak a továbbjutási terveink.
1982-ben Spanyolországban viszont nagyon kevés hiányzott a továbbjutáshoz.
Remekül kezdtük a vb-t, hiszen 10:1-re legyőztük Salvadort, utána viszont 4:1-re kikaptunk a címvédő argentinoktól. A belgák ellen – akik 1:0-ra legyőzték Maradonáékat – nekünk a döntetlen is elég lett volna a továbbjutáshoz. Sokáig 1:0-ra vezettünk, később egyedül vezettem a labdát Pfaffra, ám a kapus a tizenhatoson kívül csúnyán elütött, de a bíró nem állította ki. Ezután Ceulemans elfutott a bal szélen, 50 méteres szóló után középre ívelt, és az antwerpeni csatártársam, Czerniatynski a bizonytalankodó Mészáros Feri kapujába lőtt. Ezzel kiestünk.
Mi volt az Újpest titka, amikor a hetvenes években zsinórban nyerték a bajnokságokat?
Nagyon jó csapatunk volt, kiváló kollektívát alkottunk, ha nem lett volna edzőnk, akkor is fölényesen nyertük volna a meccseket. Az ellenfelek szinte rettegtek a Fazekas, Göröcs, Bene, Dunai II, Zámbó csatársortól.
Hogyan emlékszik a légiósként eltöltött évekre?
Kár, hogy csak harminchárom esztendősen engedtek ki külföldre, ekkor kerültem a Royal Antwerpenhez, ahol négy sikeres szezont húztam le, majd egy idényt a St. Truidennél töltöttem. Erős volt a belga bajnokság, abban az időben olyan sztárok játszottak ott, mint Lubanski, Lato, Haan, Hrubesch vagy Tahamata. Jól ment a játék, és megbecsültek Belgiumban, e tekintetben nincs okom a panaszra.
Edzőként is sikeres volt.
Tizenegy évig trénereskedtem, kétszer feljutottam a belga élvonalba, de az edzősködés nagyon nehéz dolog. Nem rajta múlik, hogy nyer-e a csapat. Hiába dolgoztam ki a legjobb taktikát, ha a játékosok nem hajtották végre az utasításokat…
Újpestre nem hívták?
Jó tizenöt éve volt róla szó, hogy én leszek a lilák vezetőedzője, de aztán másnak szavaztak bizalmat a klubvezetők. Azóta fel sem merült a nevem…
Nem fájt, hogy Magyarországon nem jött szóba szövetségi kapitányként?
Természetesen fájt. Kilencvenkétszer öltöttem magamra a címeres mezt, külföldön az a szokás, hogy a sokszoros válogatott játékosok közül választanak szövetségi kapitányt. Nálunk viszont más a helyzet. Úgy vagyok ezzel, hogy ha nem szólnak, akkor én nem ajánlom magamat. Ha nem elég, amit leraktam az asztalra, akkor nagyon sajnálom, és akkor nem jövök.
Fazekas László
Született: 1947. október 15-én, Budapesten
Beceneve: Kapa, Fazék
Posztja: csatár
Klubjai: 1959–1980: Újpesti Dózsa (408 bajnoki meccs/251 gól); 1980–1984: Royal Antwerp FC (105/34); 1984/1985: St. Truiden (28/10).
Válogatottság: 92 meccs/24 gól (1968–1983)
Sikerei játékosként: kilencszeres magyar bajnok (1969, 1970, 1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1973/1974, 1974/1975, 1977/1978, 1978/1979); háromszoros Magyar Kupa-győztes (1969, 1970, 1975); háromszoros magyar gólkirály (1975/76: 19 gól, 1977/78: 24 gól, 1979/80: 36 gól), európai ezüstcipős (1979/80); az év labdarúgója (1970); az Újpesti Dózsa örökös bajnoka (1985)
Edzői pályafutása: 1985–1986: Racing Jet Bruxelles; 1986–1988: Eendracht Aalst; 1988–1990: Harelbeke;1990–1992: Eendracht Aalst; 1994–1995: Mészöly Kálmán mellett a magyar válogatott pályaedzője; 1995–1996: Royal FC Antwerp.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.