Ezúttal nem támaszkodott más segítségére. Most nem szólította meg és kérte fel az európai film gesztorát, a német Wim Wenderst, hogy az elveszett vagy a meg nem kapott szenvedély keresésében mozgóképekben segítse őt túllépni a realitáson, a képzelet-lét világába, a felhőkön túlra. 1995-ben „kéz a kézben” Wendersszel forgatták le az utolsó nagy munkát, a Túl a felhőkön című négy szkecsfilmből álló igazi itáliai nagyromantikus drámát.
Nagy játék volt ez, nagyításban
Egy szerelem történetéről kezdett mesélni Antonioni 1950-ben, első filmjével. Majd A kalandban, Az éjszakában – a szerelem arcainak nyitogatásával – az érzelmi lét megfejtett titkait tartogatta utolsó üzenetének is. A már említett „kései” Felhőkön túlban egy titokzatos szép lány nyomába ered, végigköveti a kisvároska romantikusan ódon utcácskáin, hogy leszakítsa, mint egy frissen nyílt virágot. De a virág másnapra eltűnik: maga magát szakítja le, vagyis véget vet életének. A vágyott tiszta szerelem utolsó hajtása ez. Pontosabban utolsó előtti. Ugyanis a még későbbi, 2003-ban Steven Soderbergh és Wong Kar-Wai társaságában ő is készített egy epizódot az Eros című filmantológiához. Egy kiégett, negyvenes házaspár bolyong a tengerparton, és próbálja felizzítani az otthon kihűlt melegét. Lassan építkező fájdalmas vizuális vallomás ez arról a vesztett csatáról, amelyet már nem harcolhatunk meg újra. Egy megkésett „nagyításkísérlet” ez, amelyben Antonioni visszaréved, s a kihűlt, kiégett, felszínes érzelmek kinagyított ábrándképében keresi az egykor volt izzást. Egy utolsóként felütött teniszlabda, amellyel az igaz szenvedély illúziója száll most már a felhőkön túl. S mi ábrándozó-hitetlenkedő tekintettel követjük messze szálló ívét...
Igen, ez volt az ő nagy dobása. A kultuszfilmmé magasodott Nagyítás 1966-ból. Az illuzionisztikus-misztikus mozgókép felülmúlhatatlan darabját teremtette meg vele Antonioni. Remekmű ez az opus képről képre, kockáról kockára. Remekmű csendjeivel és idegtépő zajaival. Megtévesztő gesztusaival. A művészet erejéből fakadó, óriási erőket mozgósító hatalom összetevőinek képi diagnosztizálásává vált a Nagyítás, amely egyben a művészet kapcsolódásairól általa felállított kórkép kóros meghamisítására tett leleplező kísérlet is. A Nagyítás a hatvanas évek Londonjának szabad légkörében bonyolított sejtelmes szerelmi-bűnügyi történetet mesél el a művészet erejéről, amely – a film végén tálalt tanúság szerint – a média által manipulálható labilis híd valóság és illúzió között. Megtévesztések lehetőségével teli tartomány. Amely – a Nagyítás konkrét példájával – gyilkosságot vagy szerelmi idillt rejt, attól függően, hogyan nyitogatjuk-emelgetjük a megismerés korlátait: avagy mennyire engedjük magunkat befolyásolni az igazság megismerésében, s mennyiben vagyunk vevők a realitás elferdítésre.
A film főhőse, Thomas, a menő fotós a ligetben szerelmespárt kap lencsevégre, ám amikor előhívja, és kinagyítja a képeket, a felvételeken gyilkosság nyomait véli felfedezni. Megjelenik a fotókon megörökített titokzatos fekete nő, Jane, és még nagyobb sejtelem lengi be a vizuális mágia (a művészet) „barlangját”, a valóságkulisszákat meghamisító-manipuláló fotólabort. Mit higgyünk, hihetünk valójában a különféle közegekkel közvetített igazságról? A záró kockák adnak erre lehetséges választ.
Az utolsó epizód helyszínére távolról, hosszú úton érkezünk. Hangokat hallunk, míg eljutunk egy drótkerítéshez. Odabent teniszpálya. Fiatalok teniszeznek. Thomas nézi őket. A játékosok lendítik az ütőket. Összeszedett erővel belesuhintanak az ütésbe… De a meccshez nem használnak labdát. Aztán az egyik játékos üt egy óriásit. Ront. A (nem létező) labda túlrepül a kerítésen. Valahol egy távoli ponton landol. A mozdulatlan játékosok a kerítésre tapadó Thomastól kérnek némán segítséget. A fiú tanácstalan. Szuggerálják őt, szaladjon már a labda után, s dobja vissza. Alig várjuk a mozdulatot, hogy eltávolodjon a kerítéstől. Mintha hipnotizálna a film. Erőt ad, hogy lendítsük lábunkat… Thomas megfordul, elindul a (nem létező) labdáért.
Nagy játék volt ez Antonionival.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.