Nincs olyan nyár, amikor ne tűnne fel legalább egy majdnem vagy teljesen ismeretlen előadó egy nagy sikerű dallal, amire egész nyáron táncolnak Korfutól Floridáig. Ugyanez az előadó ezt követően jó esetben még egyszer feltűnik a listákon, de már jóval szerényebb eredménnyel, hogy aztán eltűnjön a süllyesztőben. Elmondhatja viszont magáról, hogy esetében az egy fecske tényleg nyarat csinált.
Macarena, mambó és karnevál, az elmúlt évek legnagyobb nyári slágerei
1995 – Scatman John: Scatman Ski-Ba-Bop-Ba-Dop
Valószínűleg nincs ember, aki ne emlékezne a „fura fazonra”, ha csak egyszer is összeakadt a videoklippel, amiben a bajuszos, kalapos, középkorú figura hadovált nyelvtörőnek is beillő tempóban. Pedig John Larkin évtizedekig semmi jelét nem mutatta annak, hogy a legpopulárisabb műfajban szeretne hírnevet szerezni. Hosszú évekig sikertelen dzsesszénekesként és dzsesszzongoristaként tengődött Los Angelesben, és nem segített a dadogása miatti önbizalomhiánya sem. Aztán gondolt egyet, és pont ebből kísérelt meg tőkét kovácsolni: az úgynevezett scat énekstílus (lásd: Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop) remekül passzolt a dadogásához, és mindez dancefloor alapokkal súlyosbítva igazi novelty-sláger lett, vagyis elsősorban a bizarr egyedisége miatt sikeressé váló szerzemény. Scatman John 1999-ben, ötvenhét évesen rákban halt meg.
1996 – Los Del Rio: Macarena
Antonio Romeo Monge és Rafael Ruiz flamenco duója is sokáig csak egy volt a sok közül, amikor aztán egy venezuelai táncos annyira megihlette őket, hogy elkészítették a Macarena című felvételt, még 1993-ban. Ez önmagában kevés volt a világsikerhez, de Spanyolországot már táncra perdítették vele. Ezután egy évvel remixelte a dalt a Bayside Boys, de még mindig várni kellett a teljes diadalra. Ez 1996 nyarára következett be, addigra Amerikában és Európában is anynyit játszották a számot a klubokban, hogy a Macarena kiszabadult, és elárasztotta az étert is.
1997 – Hanson: MMMBop
A Hanson ugyan nem volt egyslágeres csoda, és még a mai napig létezik, sőt, közepesen sikeres lemezeket is kiad, mégsem tudja még csak megközelíteni sem az MMMBop keltette őrületet. A tulsai testvértriót még csak nem is lehetett a véletlen eredményének tekinteni, hiszen dörzsölt vén szakik álltak a siker mögött, így például Beck legjobb lemezén dolgozó Dust Brothers, vagy a Black Grape-pel sikeres Steve Lironi.
1998 – Dario G: Carnaval De Paris
Ismét csalunk egy kicsit, mivel a Dario G névre keresztelt duó már Sunchyme című slágere révén ismert volt, amikor 1998 nyarán, a franciaországi labdarúgó-világbajnokság tiszteletére megírta a Carnaval De Paris című felvételt, amely aztán gyakorlatilag a vb himnusza lett, és azóta is előszeretettel használják labdarúgással kapcsolatos reklámok vagy tévéműsorok zenéjeként, azon a nyáron pedig nem lehetett megszabadulni tőle.
1999 – Lou Bega: Mambo No 5
Az ugandai apától és szicíliai anyától Németországban született Lou Bega is Scatman John receptjét vette kölcsön, hogy modern dance ritmusokat pakoljon egy régi stílus alá. Ez jelen esetben a mambó volt, még konkrétabban Perez Prado egy 1948-as szerzeménye, megbolondítva Lou kedves háryjánoskodásával a hódításairól, és máris az egész világ a mambóra ugrált. Aztán eljött a második kislemez, amely gyakorlatilag ugyanaz volt, mint az első, csak kicsit átírva. Ezzel Lou ki is szállt az amerikai és a brit piacról, viszont a német nyelvterületen még mindig sztárnak számított, hogy aztán szép lassan ezekben is megkopjon a népszerűsége.
2000 – Spiller: Groovejet (If This Ain’t Love)
Ez a dal is azok közé tartozik, amelyek címről talán nem ugranak be mindenkinek, de ha meghalljuk a rádióban, akkor pár másodperc után leesik. Annak idején mindenhol ez szólt. A név az olasz lemezlovast, Cristiano Spillert takarta, aki már korábban is felhívta magára a figyelmet néhány klubslágerrel, de az igazi siker a Sophie Ellis-Bextor hangját is felvonultató Groovejet lett, amely 2000 nyarán tarolt a diszkókban és a rádiók műsoraiban egyaránt.
2001 – Crazy Town: Butterfly
Ebben az évben mintha hiánycikk lett volna az igazi nyári sláger, a dance műfaj sem termelt ki újabb világhódító sikert, így ezt az évet egy rockzenekar, a Crazy Town sikere képviseli. A Los Angeles-i együttes a Limp Bizkit receptjét követve hiphop-elemekkel dúsította a kemény rockzenét, de Fred Durst bandájánál jóval slágeresebb, könnyedebb hangzásra törekedve. Ennek a klasszikus példája volt a Butterfly, amely 2001 tavaszán előbb Amerikát kényszerítette térdre, majd következett nyáron a világ többi része. A tagok végletekig tetovált felsőtestével villantó klipnek is köszönhetően ez a rapet és rockot keresztező sláger lett a nyár talán legnagyobb dobása, aztán a Crazy Town már nem is nagyon érdekelt senkit. 2004-ben a gitáros, Rust Epique szívrohamban meghalt.
2002 – Elvis Vs JXL: A Little Less Conversation
Négy évvel ezelőtt egy ismeretlen holland lemezlovas, Tom Holkenborg aka Junkie XL elsőként kapott engedélyt egy Elvis Presley-dal remixelésére. A Király kevésbé ismert slágerei közé tartozó A Little Less Conversation aztán vita nélkül a nyár aláfestő zenéje lett, többek között egy a 2002-es foci-vb-hez készült sportszergyártó-reklámnak köszönhetően. A magát JXL-re rövidítő hollandus a halódó big beat irányzat egyik utolsó dobásaként áramvonalasította Elvist, és meglepő módon tavaly májusban az újra kiadott felvétel a brit lista harmadik helyéig mászott – három éve természetesen első volt, mint ahogy szinte mindenütt Európában. És ahogy ez már lenni szokott, Holkenborg azóta mindent elkövet, hogy ne csak Elvis remixelőjeként ismerjék a nevét: tavalyelőtt például készített egy korrekt poplemezt, olyan legendák közreműködésével, mint Dave Gahan, Gary Numan vagy Terry Hall.
2003 – Benny Benassi: Satisfaction
Nyári sláger szempontjából megint csak egy jó év volt, és anynyira nem tudtunk dönteni Sean Paul és Beyoncé között, hogy végül egy 36 éves milánói lemezlovas, Marco Benassi lett a nevető harmadik. A Benny Benassi művésznéven alkotó fiatalember slágere volt a leginkább semmiből jövő egynyári csoda – és hozzá természetesen a fúrógépeken vonagló, lengén öltöző lányok a klipben. Benassi klubszinten már ezelőtt is letette a névjegyét, de a szélesebb közönségnek csak ezzel a house-osított elektro slágerrel mutatkozott be. A tüntetően minimalista Satisfaction után Benassi Bros. néven unokatestvérével alakított duót, Hypnotica című szólólemeze (rajta ugye a Satisfaction) a legtöbb, külföldön eladott olasz lemez volt abban az évben.
2004 – O-Zone: Dragostea Din Tei
A tavalyelőtti nyár újra kitermelt egy igazi novelty-slágert, talán valamennyi közül a legbizarrabbat: egy moldáviai trió, amely Románián keresztül nagy sikert elérve futott be villámkarriert az egész kontinensen, méghozzá a legegyszerűbb eurotrash hangzásra építve. Dan Balan, Radu Sarbu és Arsenie Toderas egy olasz kiadó közreműködésével került a külföldi slágerlistákra, és rögtön az O-Zone lett a legismertebb moldáviai exportcikk Európában. Hogy aztán mi lett velük a jövőben (egyes hírek szerint az O-Zone már nem is működik együttesként), az jó kérdés, mindenesetre nagyot néznénk, ha a jövőben találkoznánk még a nevükkel a listákon... (origo alapján pj)
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.