Első pillanatra nem volt könnyű eldönteni, a kassai Löffler Múzeumban megtartott író-olvasó találkozónak ki a címzettje, kit is várnak a közönség soraiba. A kétnyelvű meghívón ugyanis Esterházy Péter neve szerepelt, és mellette a mű címe: Opravené vydanie (Javított kiadás) – a Kalligram Kiadó közreműködésének köszönhetően. A szerzővel két szlovák író és filozófus, Peter Michalovič és Pavol Rankov beszélgetett.
Esterházy Péter valódi zamata
Ennek ellenére azonban érdekes párbeszéd szövődött a két szlovák és az egy magyarirodalom-mániás között, ami akár konfliktusforrás is lehetett volna, ám Esterházy Péter minden vallásra, nemzetiségre vagy más személyes kérdésre való célzást és kíváncsiskodást elhárított, olyan ügyesen passzolva vissza a lövedéket, hogy beszélgetőpartnerei megtiszteltetésnek vették a frappáns válaszokat, nem visszautasításnak. Esterházy számára ez az est sem volt más, mint a könyvírás: játék, komolytalan dolog. Játszott a szavakkal, a válaszokkal, kifacsarta-kitekerte eredeti értelmüket, és fikcióvá tett mindent, amit a közönség valóságnak szeretett volna látni, komolytalanná mindent, amit kérdezői halálosan komolynak szántak. „Annak a mondatnak, hogy magyar vagyok, Kassán van értelme, nem Pesten, ott látjuk, hogy az. Ott ezt legfeljebb a kínai mondhatná, a többi mi a bánat lenne más? De bármilyen közösséghez tartoznék, büszke lennék rá, belőlem nagyon jó szlovák lenne” – reagált például a szlovák írótársak sarkított fogalmazásában nacionalizmusnak nevezett „problémára”. A játékosság megnyilvánult a Hraballal kapcsolatos emlékek és élmények felelevenítésében is, melyek szintén nagy sikert arattak, hiszen Esterházy született mesélő, pillanatok alatt hangulatot és szituációt teremt, láttat és átéltet a közönséggel mindent.
Érdekes színfoltja volt az estnek a Harmonia caelestisből vett idézetek bemutatása is, melyeket magyarul maga az író, szlovákul Deák Renáta fordításában egyik beszélgetőtársa olvasott fel az egybegyűlteknek. Mivel a többség nem használt fülhallgatót, alkalmasint nyilván összevetette az eredetit a fordítással, és arra a megállapításra juthatott, hogy a Harmonia egy-egy számozott mondata nagyon precíz, igényes szókincsű és szöveghű tolmácsolásban jelenik meg szlovákul, ám nincs olyan lendülete, gördülékenysége, sőt humora sem, mint az eredetinek. Talán ezért is keltett gyér érdeklődést a rendezvény a kassai szlovák értelmiség körében, hiszen Esterházy valódi zamata, akárcsak az est után felszolgált boré – leginkább csak „eredeti felhozatalban” élvezhető.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.