<p>A héten bejárta a világsajtót a hír, mely szerint megszüntették az eljárást az ellen a 90 éves német nő ellen, aki kitöltött egy keresztrejtvénynek látszó műalkotást egy nürnbergi múzeumban.</p>
Félreértett műalkotás
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/tuxpi.com_.1476034910_0.jpg.webp?itok=3AZTxFVe)
Az ügyészségi szóvivő szerint „illő alapossággal” vizsgálták ki az esetet, és megállapították, hogy a látogató nem okozott maradandó kárt, mivel a golyóstollal beírt szavakat a restaurátorok könnyen el tudták távolítani.
A keresztrejtvény részét képezte Arthur Köpcke egyik képének. A néni pedig szó szerint vette a rejtvény fölötti, „Insert Words” (Írjon be szavakat) feliratot.
Nyilván mindenütt – nálunk is – a kis színes hírek közé került ez a sztori. Pedig érdemes mélyebbre ásni. Először is nézzük, ki ez az Arthur Köpcke. Nos, egy fluxusművész, az irányzat pedig a dadaizmus folytatása. „Rokon az akcióművészettel és a happeninggel, célja a művészeti élet és a hétköznapi élet, valamint a művész és a befogadó közti szakadék áthidalása” – áll a lexikonban. Mi más volt ez a keresztrejtvényfejtés, mint ama szakadék magabiztos átugrása?! A befogadó abszolút közel került a művészhez. Minden alkotó erre vágyik, az is, aki tagadja. Arthur Köpckét sajnos már nem tudjuk megkérdezni, mert 1977-ben elhunyt, azaz nem érhette meg az eset révén ölébe hullott világhírt. Egyébként ez volt az egyik utolsó műve. Nemzetközi viszonylatban a fluxusművészet közepesen ismert képviselője, bár a New York-i MOMA-ban is látható egy műve. Egy fekete-fehér képeslap, amelyből alig látszik valami, mert Köpcke ceruzával ráírta, hogyan sodorjunk belőle cigarettát. Még jó, hogy eddig egy látogató sem vette szó szerint az utasítást. A Nürnbergben kiállított alkotásnak tényleg csak díszítőeleme a keresztrejtvény, ám a kockák pont akkorák, mint egy normál újságban, mégpedig azért, mert a művész egy normál újságból vágta ki az ábrát.
De foglalkozzunk inkább a rongálóval. Előrebocsátom, hogy én is szeretnék 90 évesen bajba kerülni egy múzeumban, azt se bánnám, ha bilincsben vezetnének el onnan. Két eset lehetséges. Egy: a néni otthonosan mozog a modern művészet terepén, egy csomó interaktív művet látott már. Mert bizony sok van, mi annak számít: a látogatók lábnyomai a homokban, az általuk meggyújtott mécsesek, letépett szalagok, megjelenített árnyékok, sőt pont ma este Pozsonyban a szívverésük is látható lesz a vár falán, speciális szenzoroknak köszönhetően. Kettő: ez a néni egész életében engedelmeskedett. Minden felszólításnak eleget tett, minden feliratot komolyan vett, minden vezényszóra reagált, így sikerült túlélnie a vészterhes múlt századot. És mert nyilván szeret keresztrejtvényt fejteni, úgy érezte, az „Írjon be szavakat” üzenet neki szól. Félreértett egy műalkotást. Ez pedig tényleg nem lehet főbenjáró bűn.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.