<div>A Progresszív Szlovákia gondolt egy merészet, és nyilvánosságra hozta elképzeléseit a jövő Szlovákiájáról 2030-ig. </div>
Víziók és a valóság
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/tuxpi.com_.1507210204_0.jpg.webp?itok=UcY_9DID)
Ki ne szeretne egy versenyképesebb, regionálisan kiegyenlítettebb, biztonságosabb, szociálisan stabilabb és inspirálóbb Szlovákiában élni 2030-ban? Ennek megvalósításához mindenképp egy, a hazai pártpolitikai rendszert átformáló, azon egyszersmind túllépő komplex vízióra van szükség. A Progresszív Szlovákia pont ilyen átfogó elképzeléseket próbál beemelni a hazai közbeszédbe: geopolitika, robotizáció, oktatási digitalizáció, komplex biztonság, kulturális identitás, önbizalommal teli nemzet és állam. Ezek a folyamatok világszerte komoly szakmai, társadalmi és politikai vitákat generálnak, miközben idehaza is éreztetik a hatásaikat, még ha nem is beszélünk róluk. Nem véletlenül forrong a nyugati világ a többsebességes Európai Unió (geopolitika), a növekvő munkaerőpiaci feszültségek (robotizáció), a versenyképesség fenntartása (oktatási digitalizáció), a nemzetközi terrorizmus visszaszorítása (komplex biztonság) és a bevándorlók integrálása (kulturális identitás) kapcsán. A Progresszív Szlovákia komplex helyzetmegállapítása már csak azért is elismerésre méltó, mert a kormány és az ellenzék is csak négyéves ciklusokban képes gondolkodni az EU-s és NATO-s tagság elérése óta. A világpolitikai folyamatokról pedig csak kivételes esetekben nyilatkoznak, javarészt reaktívan. E rövidlátó, folyamatkövető és passzív hozzáállás már most is, de hosszú távon még inkább behatárolja az ország lehetőségeit. A Progresszív Szlovákia által kínált vízió nem hibátlan. Ahhoz, hogy az általuk elképzelt Szlovákia 2030-ig minden téren fejlődjön (meghaladva az OECD átlagát több kategóriában is), elsőként meg kell célozniuk a hazai pártrendszer átformálását. Ezzel azonban több mint száz oldalas víziójuk nem foglalkozik. Pedig a pártrendszer, pontosabban az azon belüli erőviszonyok megváltoztatása előfeltétele minden további reformnak. A rendszerformálás alatt olyan folyamatokat kell értenünk, amelyek révén a mostani, javarészt többpárti koalíciós trendből vagy egy nagykoalíciós (a két legerősebb párt), vagy az egypárti kormányzás válik lehetővé hosszú távon. Az elmúlt 25 év tapasztalatai alapján a többpárti koalíciós kormányzás korántsem bizonyult mindig elégségesnek a rendszerszintű változások meghozatalában (lásd az oktatási és egészségügyi „reformokat“). Ezzel szemben az egypárti kormányzásra a Smer 2012-2016 közötti példája alapján sokkal nagyobb esély mutatkozik. A siker érdekében a Progresszív Szlovákiának ki kell használnia ellenfelei gyengeségeit, gyűjtőpárttá kell alakulnia, egy karizmatikus vezető köré kell épülnie, miközben az átlagválasztó számára is közérthető célokat képvisel. A „progresszívek“ között jelenleg még nem láthatunk ilyen kiemelkedő személyiséget. Inkább aktivisták és mozgalmárok csapataként működnek. A csoportosulás előtt tehát még megannyi kihívás áll, ám a jövő Szlovákiájának formálását nem lehet elég korán kezdeni. A szerző a Méltányosság Politikaelemző Központ munkatársa
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.