<p>Ez egy rendhagyó tudósítás a Gyermekek kisebbségben című somorjai konferenciáról, amely a kisebbségi gyermekekről és szüleikről szólt. Úgy tudom, tájainkon maga a téma is rendhagyó. Nem is értem, miért nem jutott még senkinek sem eszébe.</p>
Gyerekek kisebbségben
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/tuxpi.com_.1497029068_0.jpg.webp?itok=tNnWmv3B)
Pedig kisebbségi, esetünkben magyar gyermekek nélkül a kisebbség is egyre kisebb lesz. Meg aztán a kisebbségi gyermek is ugyanolyan, mint a többségi, de azért mégis más. S ezt elég hamar megtapasztalja, legalábbis a saját esetem erre emlékeztet, de a gyerekeimé is, akik hozzám hasonlóan nem magyarlakta vidéken, hanem Pozsonyban szocializálódtak.
Például kinn voltunk a lakótelepi homokozóban. Az akkor hároméves lányom még nem tudott szlovákul, de ez soha nem okozott fennakadást a homokozóbeli társakkal való kommunikációban, mígnem az egyik kislány észrevette, hogy a gyerekem meg én más nyelven beszélünk egymással. Érdekes, hogy az a kicsi leányka, ő is maximum hároméves, tudta, hogy van magyar nyelv, mert elkezdett bennünket mutogatni a többi gyereknek, és mondta, olyan árulkodó hangon, hogy aha, nézzétek, azok magyarul beszélnek. Kicsit megfagyott a légkör. Na, most mi lesz, gondoltam. Akkor a kislányom kimászott a homokból, előkotorta a táskából a legszebb babáját, visszamászott és valami olyan mozdulatot tett, aminek az volt az értelme, hogy „és neked van ilyen babád?!” A gyerekek néztek, aztán egyszercsak mindenki vele és a babájával akart játszani.
A homokozóban a magyar téma tudtommal soha többet nem került elő. Viszont újra beigazolódott, amit már régen tudtam: ha más vagy, több kell, hogy legyél. Jobb, okosabb, ügyesebb. Hogy felnézzenek rád. De ez nem tragédia, hanem kihívás. És motiváció. Szóval nagyon fontos dolognak tartom azt, hogy megjelent a „gyerek-agenda”.
A konferencia programja színes és érdekes volt. Többnyire fiatal magyar szakembernők beszéltek, és én rájöttem, hogy a mai anyáknak ugyanazokat a dolgokat kell megoldaniuk, mint valamikor nekünk, csak nekünk nem volt ilyen fórumunk, nekik meg van. És ez jó. De amit külön ki akarok emelni, s ettől rendhagyó ez a tudósítás, azok maguk az előadónők. Szépek, ápoltak, divatosan öltözöttek, pedig többen maguk is kisgyerekes anyák (volt, aki a szünetben szoptatott). Hogy mi ebben a pláne?
Hát két dolog. Az egyik, hogy mostanában nagyon sok ápolatlan külsejű anyukát látok. Tudom, hogy a gyerek körül kell forogni, hiszen átéltem, de ne felejtsük el, hogy nőnek lenni akkor is jó, ha éppen nehezebb, és attól nem lesz könnyebb, ha valaki izzadtságszagúan, kitérdesedett leggingben mászkál. A másik, hogy csak így lehet rombolni az „aki szép nő, az buta” sztereotípiát.
Ha szép nők okosakat mondanak, ráadásul érdekesen.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.