ĺgy mondták még jó ötven éve az idősebb emberek, ha farsang idején meglátogatták a rokonokat, barátokat, ismerősöket vagy szórakozni mentek. A farsang változó hosszúságú időszak: vízkereszt (január 6.) után kezdő-dik és a nagyböjt első napjáig, hamvazó szerdáig tart.
Felkötjük a farsang farkát
Erre az időszakra csak egyetlen jelentősebb egyházi ünnep esik, a karácsony utáni 40. napon, február 2-án Gyertyaszentelő Boldogasszony napja. Jeruzsálemben már a IV. században ünnepelték Mária tisztulását, s a kisded Jézus templomi bemutatását, egyben – Jézus elsőszülött lévén – Mária isteni szolgáltra ajánlotta gyermekét. A katolikus egyház gyertyát szentel ezen a napon. A gyertya eredetileg méhviaszból készült, s már a kereszténység előtt mágikus erőt tulajdonítottak „a méhek munkássága által” nyert különleges anyagnak. Az egyház is azt kívánja, hogy „Isten nevének segítségül hívása után a gyertya a test és a lélek üdvére váljék akár a földön, akár a vizeken”. Használták is eleink a szentelt gyertyát még a vízbe fúlt ember megkeresésére is. ha nem találták a vízbe fúlt tetemét, kenyérbe gyertyát szúrtak, meggyújtották, és így vízre bocsátva az ott állt meg, ahol a vízbe fúlt embert keresni kellett; de szentelt gyertyát gyújtottak akkor is, ha haldokló volt a háznál.
Ma már kevesen tudják, hogy február 3-án, Balázs napján is kötelező volt a diákoknak templomba menni, s hogy a balázsolás ma is élő szertartás. A pap két összekötött égő gyertyát tart a balázsolandó nyakához, s kéri Istent, hogy Szent Balázs püspök esedezésére óvja meg az illetőt a torokbajtól.
Az egyház évszázadokig üldözte a farsangi pogány szokásokat, később már inkább átengedte ezt az időszakot a vidámságnak, egészséges életörömnek, szórakozásnak. Azzal is kifejezi ezt, hogy ekkortájt az Evangéliumban a kánai menyegzőről emlékezik meg. Jézus első csodatételének napját ünnepeljük ekkor: a lakodalomban elfogyott a bor, s Jézus mintegy hatszáz liternyi vizet borrá változtatott. Ezzel is magyarázható, hogy a lakodalmak többségét farsang idején tartották.
A farsanghoz fűződő népszokások számtalan nép különböző rítusainak emlékét őrzik. Farsangi időben van a busójárás, sok helyen a pártában maradt lányokkal tuskót húzatnak, a fiatalok kakast ütnek, stb. A kakasütés véres-kegyetlen szokásának – a kakas fejét egyszerűen letépték vagy leütötték – párhuzamai megtalálhatók Dél-Amerikában is; mi a németektől vettük át, hozzájuk a görögök közvetítették, s feltehetően ott alakult ki, ahol a tyúkot háziasították: mintegy 5000 éve Délkelet-Ázsiában.
A farsang azonban főként a fonók, bálok, táncmulatságok időszaka. Napjainkig gyakoriak a maskarás, jelmezes bálok. Ez mutatja, hogy kereszténység előtti szokások megőrzéséről is szó van itt. Valamikor a tánciskola is farsangi időben volt, a próbabál, a tanfolyam résztvevőinek vizsgabálja farsang végére, farsang három napjára lezajlott. A két világháború között külön báloztak az iparosok, a gazdák; de kisebb csoportok is rendeztek bált (tűzoltók). A hamvazó szerdára virradó éjszaka pl. Csépán a cigányok is bált rendeztek, és éjfélkor ékes gyászbeszéd után jelképesen eltemették a nagybőgőt.
A farsang középső hónapja február, de előfordul, hogy már február 7-én vége a farsangnak. A február szó latin eredetű, amely a „tisztulás hónapja” jelentésű szerkezetből rövidült. A régi magyar népnyelvben Boldogasszony havának is mondták. A latin és a magyar megnevezés rejtett párhuzama arra utal, hogy a magyarok már a kereszténység felvétele előtt tisztelték a vizek királynőjét. A vízre utal Szűz Mária ruhájában a kék szín. A „Boldogasszony” összetett szónak eredeti jelentése „jólelkű úrnő”, s mindkét tagja szkíta-alán örökségnek látszik.
Közös elem a régi rómaiak és a Kaukázus környéki oszétok kultikus szokásaiban, hogy mindkét nép ebben az időszakban emlékezett meg halottairól. Az oszétok komahcennek nevezik ezt az időszakot, és ez a szó megfelelhet a magyar komázásnak: még a messzire szakadt rokonok is meglátogatták egymást, hogy közösen emlékezzenek a nagycsalád közös halottaira. A fonók, bálok, farsangi felvonulások álarcai, maskarái, maszkái a halottakra való emlékezéssel függenek össze. „A maszkba öltözött játékosok az ősök ... mitikus képviselői” – írja Újváry Zoltán néprajzprofesszor – s részben a gonosz, rontó szellemek elriasztására, megtévesztésére szolgáltak, részben a termékenységet biztosították.
S óh korok és erkölcsök! Az ókori ember nem azon mesterkedett, hogyan szabaduljon meg a nem kívánt terhességtől, hanem hogy szaporodjon. A fiatalok beavatását a szexuális életbe és a termékenység elősegítését szolgálta az egykor Európa-szerte elterjedt falloszkultusz, amelynek során a felvonuló férfiak rendszerint óriási hímvesszőt kötöttek a megfelelő helyre (innen származhat a címül adott „Felkötjük a farsang farkát” kifejezésünk). Még a keresztény – polgári erkölcs is megengedte, hogy farsangi időben házasságtörő asszonyok kerítőnők, örömlányok, örömházak történeteiről írt dramatikus játékokat adjanak elő, amint ezt a XVI. században tevékenykedő Hans Sachs – suszter s ráadásul költő – farsangi játékai mutatják.
Feltűnő azonban, hogy a farsanggal kapcsolatos szavaink között alig található ősi magyar szó. A farsang bajor-osztrák eredetű, a farsangkor legáltalánosabban fogyasztott fánk szót az erdélyi szászok nyelvéből kölcsönöztük, ennek palóc megfelelőjét, a nálunk is gyakrabban használt pampuskát a szlovák nyelvből. A bál szavunk francia-német eredetű. Eredeti jelentése valamiként a szexualitással volt kapcsolatban, a benyomott közepű fánk pedig alakjával sugalmazta ugyanezt. A karnevál szót az olasz nyelven is olvasó Csokonai ismertette meg velünk, hiszen komikus eposzának főhősét Carnevalnak nevezte.
A karnevál szót ezért a nyelvészek olasz eredetűnek vélik, és többféle magyarázata is létezik; a legismertebb szerint a karnevál jelentése „Hús(étel), Isten veled!” Csakhogy a karnevál szokása Velencéből terjedt el ugyan, de venét lakói már a Kr. e. IV–I. századból nyelvemlékeket hagytak ránk. Hihetőbb magyarázat ezért, hogy a karnevál szó jelentése „a napisten újból jön”, és eredetileg a tavaszi napfordulót ünnepelték meg a jelmezes felvonulással és az utána következő bállal. (i-t, ú)
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.