<p>A népesedési világnap alkalmából a héten gyakran elhangzott, hogy növekszik a Föld lakossága. A népesedés azonban nem mindenhol egyforma, s bár a fejlett és fejlődő országokon belül is vannak különbségek, általánosan elmondható, hogy a fejlett országokban stagnál vagy csökken a népesség és emiatt elöregszik a lakosság, a fejlődő országokban viszont nő a népesség és magas a fiatalok aránya.</p>
A tudós üzenete
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/812970b7-7900-4491-b021-ed1b62e2d6f1_1_0.jpg.webp?itok=8OnxGeIq)
Ha a globális szintnél maradunk, akkor felmerül a kérdés, vajon meddig és mennyit bír még ki ez a golyóbis? És mi lesz azután? És mit jelent az a valami, ami után lesz az azután, ha lesz ilyen?
Elhagyva a globális szintet: mi lesz velünk, magyarokkal? Merthogy mi, beleértve bennünket, szlovákiai magyarokat, folyamatosan fogyunk. Ez globálisan nézve nagy szolgálat az emberiségnek, mert ugye nem járulunk hozzá a jelenleg 7 milliárdnyi tömeg növekedéséhez. De a saját szemszögünkből nézve szomorú. Vagy legalábbis kár, mondom azoknak, akik szerint nincs abban semmi, ha egyes népek elfogynak. Kár, mert mi is egy fontos színfoltja vagyunk ennek a földnek. Elfogyni lassan, mint a gyertyaszál. Petőfi persze nem erre gondolt, de attól még ez történik velünk.
S nem kell ahhoz magyarnak lenni, hogy ezt lássuk. A szlovák demográfusok az ország népesedését illetően fejlődő északi és keleti, valamint visszaeső déli és nyugati régiókról beszélnek. Mi az utóbbiba tartozunk, ami azt jelenti, hogy a magyarlakta vidékeken kevesebben házasodnak, kevesebb gyerek születik. Mi, magyar szakemberek, azt is tudjuk, hogy ez a magyarokra fokozottan jellemző, hiszen adatok bizonyítják, hogy az országosnál 15–20 százalékkal alacsonyabb a szaporulatunk, s több magyar hal meg, mint amennyi születik. És az sem titok, hogy a visszaeső régiókban több az abortusz.
1991-ben egy konferencián találkoztam Jerome Lejeune világhírű francia genetikussal, akinek nevéhez fűződik többek között a Down-kór okának felfedezése.
Lejeune egész életében következetes antifasiszta és keresztény volt. Kiállt amellett, hogy a tudós felelős a felfedezéseiért, s nem engedheti, hogy azokat a földi hatalmak saját hasznukra fordítva mások pusztítására alkalmazzák. Nyilvánosan elítélt mindenfajta népirtást, beleértve az abortuszt. A magzati lét nagy védelmezője volt. De a dörgedelemnek egy szikrája sem volt benne, az interjú során is bölcsesség és szeretet áradt belőle. Most, 25 év elteltével, még aktuálisabbak a gondolatai.
Mondtam neki, hogy a beszélgetés az egyetlen szlovákiai magyar napilapnak készül, s megkértem írjon valami üdvözletet az olvasóknak. Ezt írta: „Az a nép, amely megöli a gyermekeit, saját lelkét öli meg. Adja Isten, hogy a magyarok lelke éljen!”
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.