<p>Lehet, ez a kép egzotikusnak tűnik, ám ma már ön is könnyen tudna ilyet készíteni. Burma (vagy Mianmar), amelynek pontos neve Mianmari Államszövetség Köztársasága, rendkívül egzotikus ország. Például ezen a tavon a férfiak a lábukkal eveznek.</p>
Halászok az Inle-tavon
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/barma_jazero_inle_tomas_kubus_2015_3.jpg.webp?itok=BuNzYMZf)
Lehet, ez a kép egzotikusnak tűnik, ám ma már ön is könnyen tudna ilyet készíteni. Burma (vagy Mianmar), amelynek pontos neve Mianmari Államszövetség Köztársasága, rendkívül egzotikus ország. Például ezen a tavon a férfiak a lábukkal eveznek. Vietnamban már volt ilyen élményem, ott a nők eveztek a lábukkal, ültek a csónakban, és mindkét lábukkal hajtották a két evezőt. Itt a férfi állva mozgatja az evezőlapátokat. Ez tetszik nekem. Ez nagyon egzotikus mozgás, ha megpróbálnák, akkor valószínűleg azonnal a vízbe esnének.
Ami ezen a képen egzotikus, hogy még 1997-ben, azaz húsz éve készült, a második burmai utazásom során. Akkor az ország teljesen zárt volt. Ma már nagyon egyszerű eljutni Burmába, de akkor ott lenni, sok-sok évvel a többiek előtt, azt nagy utazási tettnek gondolom, és erre nagyon büszke vagyok. A burmai élményeim sokat tettek azért, hogy utazó vagyok, és nem orvos.
Éppen megkeresett egyik ismerősöm, hogy egyénileg menne Ázsiába, de ott sok a turista, hova menjen. Tudom, hogy ott sok a turista, de hol nincsenek? Ott, abban az országban, amely nincs az interneten, nincs a bakancslistán. Vagy még jobb tanács, amely alapján az utóbbi időben magam is választok: oda megyek, ahol trópusi betegségek, természeti katasztrófák pusztítanak, vagy háború van. Akkor nincs ott egy turista sem. Ez történt a burmai utazásom során is. Hatnapos vízumot kaptam, a határon ellenőrzések, kötelező pénzváltás, és minden lépésemet kontroll alatt tartottak. Turisztikai szolgáltatások nem voltak. Amikor az első alkalommal elrepültem Rangúnból, a három működő hotel egyikéből indultam, taxival. A repülőtérre, mondta a sofőrnek. Tudtam, hogy közel van, már azt hittem, valamilyen rövidített útvonalon vinne el, de amikor már harmadik alkalommal jártunk egy gyártelepen, akkor fogtam fel, hogy eltévedt. Nem tudta, hol van a repülőtér, még sose vitt oda senkit.
Nagy bátorság kell olyan országba utazni, ahova senki se jár. Amikor először mentem Burmába, Kalkuttából repültem. Háromszor is vissza kellett igazolni a repülőjegyet, kétszer is megkérdezték, hogy biztos vagyok-e az utazásban. „Ott diktatúra van. Meg fognak téged ölni.” Drága volt a vízum, ez volt az egyetlen ok, miért nem módosítottam a célállomáson. Amikor harmadik alkalommal utaztam, a térséget monszunesők és árvizek sújtották. Minden tévé erről tudósított, de amikor mutatták a térképet, Burma egy fekete folt volt. Ez az ország nem létezett. Ezt azért mondom, mert itt ugyanazt éltem át, amit Szíriában. A repülőtérről taxival utaztam. Erős vagyok, százkilós súllyal guggolok, de a hátsó ülésen azért szorongatom a kést. A sofőr nem néz rám. Szoknyában volt, nem is mosolygott rám. Ha valahova elvisz, elrabol, akkor védekezni fogok.
Ahogy haladunk, mellettünk feltűnik az arany Svedagon-pagoda, a város legmagasabb épülete. A sofőr kihúzza magát, felém fordul, mosolyog, és azt mondja: „Isten áldjon!” Ez az egyetlen, amit el tud mondani angolul. Látom, hogy összekulcsolta a kezét, imádkozik. Később értettem meg, hogy minden sofőr, ha elhalad az épület mellett, akkor imádkozik. Akkor is, ha egy nap húsz alkalommal jár erre.
A legkedvesebb, és valószínűleg a legbőkezűbb emberekkel utazásaim során itt, Burmában találkoztam. Az ország a turista számára (nem ellenzéki politikus számára) teljesen biztonságos volt. Minden férfi szoknyában járt, a nők óriási szivart szívtak, és 15-ös, 45-ös, és 90-es címletű bankjegyekkel fizettem, az országot pedig asztrológusok tanácsai alapján irányították. „Ez az ország más mindennél, amit eddig látott” – mondta Rudyard Kipling, az irodalmi Nobel-díjas író. Én egyetértek vele. Jöjjön el ön is Burmába a BUBO-val. Éppen itt az ideje!
Ľubos Fellner, a BUBO utazási ügynökség vezetője
[[{"type":"media","view_mode":"media_large","fid":"283117","attributes":{"alt":"","author":"","class":"media-image","height":"362","title":"","typeof":"foaf:Image","width":"480"}}]]
[[{"type":"media","view_mode":"media_large","fid":"283118","attributes":{"alt":"","author":"","class":"media-image","height":"319","title":"","typeof":"foaf:Image","width":"480"}}]]
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.