Milák Kristóf és Hosszú Katinka személyében a férfiaknál és a nőknél is úszót választott a 2019-es év sportolójának a Magyar Sportújságírók Szövetsége (MSÚSZ). Hosszú hetedszer érdemelte ki az elismerést, amivel beállította a szintén úszó Egerszegi Krisztina rekordját. Milák először nyert.
Csillogás, és ami mögötte van
![Év sportolója-gála](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/foto__7_1.JPG.webp?itok=WBHIjObK)
A 62. alkalommal megrendezett gála profi munka volt, a legkisebb technikai hibáktól eltekintve zökkenőmentesen zajlott le a monstre hosszúságú, kb. két és fél órás ceremónia. A díjazottak és a díjátadók is profi sportemberhez méltóan viselkedtek a színpadon, ahogy az a nagykönyvben meg van írva. Keretünkben az összes kategória minden díjazottját elolvashatják, és a későbbiekben néhányukkal készített interjúinkat is közöljük majd. De ez a cikk most szóljon arról, hogy milyen őszinte emberi pillanatokat láttunk e mögött a profi gépezet mögött, amit a tévék kameráin keresztül nem láthattak a nézők.
Őszinte kosarasok
Az év fogyatékos csapata a férfi speciális olimpiai kosárlabda-válogatott lett. És ha már a Nemzeti Színházban jártak a fiúk – és az egy szem hölgy Farkas Beatrix –, el is lopták a show-t. Mi nekik ítéljük a Gála egyéniségei-díjat is. Már a bevonulásuk sem volt mindennapi, hiszen rögtön dupláztak. A gálára a főszereplők egy vörös szőnyegen érkeztek, amely előtt fotósok hada várakozott. A kosárcsapat először itt vonult be, és profikat megszégyenítő módon pózolt a vakuk előtt. A vörös szőnyeg mellett volt egy fekete is, a „kevésbé illusztris” vendégek számára. A srácok itt repetáztak nem sokkal a hivatalos bevonulásuk után. Ekkor már a saját mobilok vakuja villant, hangos nevetések közepette készültek a szelfik és csoportfotók.
Az egyik csapattag rikító zöld (!) nyakkendője kissé csálén állt, nem a gallér volt a nyakkendőre tűrve, hanem a nyakkendő a gallérra. Ezt egy másik csapattag ki is szúrta, és egy hangos „Hát te meg hogy nézel ki!?” felkiáltás után atyaian megigazgatta a rakoncátlan kiegészítőt – természetesen az egész csapat, és az edzők – hangos nevetése közben. Apró szépséghiba, hogy mindez már a fotózkodás után történt.
Az aranyos őszinteségükből pedig maradt a hivatalos ceremóniára is – szerencsére. Megszokhattuk, hogy az ilyenkor a nyertesek a többi jelöltet tiszteletben tartva, visszafogottan örülnek a sikernek. A kosárlabda-válogatott tagjaira azonban itt sem volt jellemző a visszafogottság. Amikor az ő nevüket jelentették be kategóriájuk győztesének, felpattanva ujjongtak és ölelgették egymást. Fent a színpadon pedig fülig vigyorral, egyenként kezeltek le Tihany Viktor műsorvezetővel.
Miután visszaültek a helyükre, a díj körbejárt a kezek között, megvizsgálták minden négyeztcentijét, fotózták és mosolyogva sugdolództak. Üde színfoltjai voltak a néha túlságosan is hivatalos, a külsőségeket mindenképpen betartani akaró gálának.
A díjazottak
Az év férfi sportolója:
Milák Kristóf (úszó)
Az év női sportolója:
Hosszú Katinka (úszó)
Az év csapata hagyományos csapatsportokban:
FTC férfi vízilabdacsapata
Az év csapata egyéni sportágak csapatversenyeiben:
Babos Tímea, Kristina Mladenovic (női teniszpáros)
Az év edzője:
Varga Zsolt (az FTC férfi vízilabdacsapata)
Az év férfi labdarúgója:
Gulácsi Péter (RB Leipzig)
Az év női labdarúgója:
Jakabfi Zsanett (VfL Wolfsburg)
Az év gólja:
Zsóri Dániel (Debreceni VSC) Ferencváros elleni találata
MLSZ-életműdíj:
Mezey György
MSÚSZ-MOB-életműdíj:
Wichmann Tamás (kenus)
Az év fogyatékos férfi sportolója:
Kiss Péter Pál (parakajakos)
Az év fogyatékos női sportolója:
Ekler Luca (paraatléta)
Az év fogyatékos csapata:
férfi speciális olimpiai kosárlabda-válogatott
Az év fogyatékos sportolókkal foglalkozó edzője:
Szabó Álmos (úszás)
Olimpikonok egymást közt
„Maguk kicsodák?” – hangzott fel az egyik páholyból a hangos kérdés pár perccel a hivatalos rész megkezdése előtt. A címzett az a két fiatal hölgy volt, akik a szomszédos balkonon foglaltak helyet. „Makray Katalin unokái” – jött a válasz. Amit egy „nagyszerűvel” nyugtázott a kérdező.
Makray Katalin ott volt azok között a sportolók között, akik 1964-ben a tokiói olimpián szerepeltek, és akiket a színpadon köszöntöttek a gála első perceiben. A tornásznő felemás korláton szerezett ezüstérmet Tokióban. Az idős sportolók a gála elején képletesen átadták a stafétát az aktuális formaruhában fellépő Péni István sportlövőnek és Varga Kata paralimpikon kajak-kenusnak.
Aki pedig a kérdést feltette, a 99 éves Keleti Ágnes volt. A Nemzet Sportolója címmel kitüntetett tornász az 1952-es helsinki és az 1956-os melbourne-i olimpiáról összesen 10 éremmel tért haza, ebből 5 aranyérem volt.
Miután Makray Katalin elfoglalta a helyét, mosolyogva üdvözölte egymást a két olimpikon.
Keleti Ágnes külön jelenség volt, szinte az egész ceremónia alatt hallhatták a hangját a közelében ülők. Ráadásul a hivatalos ünnepség után, a fogadáson egy több fős társaságnak volt a középpontjában. Lendületesen, széles mozdulatokkal magyarázott valamit, miközben hangosan fel-fel nevetett. A 99 év és a hosszú gála után is óriási energia áradt belőle.
Zsóri cipője
Zsóri Dániel, aki a téli átigazolási szezonban szerződött a MOL Fehérvár labdarúgócsapatába, még a Debrecen színeiben szerzett gyönyörű ollózós gólt a Ferencváros ellen. A találat szeptemberben elnyerte a Puskás-díjat is, így nem meglepő, hogy ez lett az év gólja. Ami viszont meglepő volt, az Zsóri öltözete. Az öltönynadrágja a mostanában uralkodó divatnak megfelelve még boka felett véget ért, és hozzá vakítóan fehér sportcipőt húzott – tegyük hozzá, a milánói gálán is így pompázott.
„Hát ez a Zsóry nem tud öltözködni, ez biztos – hangzott a nézőtérről, majd gyorsan hozzátette az illető: de a gólja azért szép volt, na. Ezt el kell ismerni.”
Álló taps, elismerő szavak
Persze voltak megható pillanatai is a gálának. A legmegindítóbb az állótaps volt, amit az egykori kenus Wichmann Tamás kapott, amikor átvette az életműdíjat. A rákkal küzdő olimpikon meghatódva szeretetcunaminak nevezte a hosszas tapsot. A gála után pedig egy széken ülve, ám szálfa egyenes háttal adott interjút az őt faggató újságíróknak.
Ekler Luca paraatléta a hivatalos műsor után, a színpadon kialakított interjúfolyosón, kezében a legjobbnak járó díjjal kissé elveszetten korzózott az újságírók között. Egészen addig, amíg szembetalálkozott Mocsai Lajossal, a Magyar Kézilabda- szövetség tiszteletbeli elnökével, a budapesti Testnevelési Egyetem rektorával. A mesteredző gratulált a díjához, sok sikert kívánt neki a további karrierjében. Azt kívánta neki, legyen annyira sikeres, hogy aktív pályafutása után őt is hívják vissza majd díjátadóként is. A 21 éves paraatlétát pedig a biztató szavak után mintha kicserélték volna. Sokkal magabiztosabban állt az újságírók rendelkezésére.
Az M4 Sport-Az Év sportolója gála tényleg egy vérprofin összerakott műsor volt.
Csillogott-villogot, pont ahogy a díjazott sportolók élete. Kívülről. És ahogy a legtöbb esetben csak néhányan láthatják ezen kivételes sportolók eredményei mögötti emberi történeteket, a gála esetében is csak néhány láthatták meg a csillogás mögötti embereket. Kár, mert ezt kelleni igazán a nagyközönség elé tárni.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.