Van egy káprázatosan szép kis templom az Ipoly fölé magasodó Börzsöny hegység északi lábánál, ott, ahonnan ellátni a mohi atomerőmű hűtőtornyaiig.NagybörzsönYE kis templom apszisának külső falán tizenkilenc kőbe faragott marcona férfifej látható. A huszadik helye máig üres.
A huszadik tatár harcos megszökött
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/ujszo_14713812449617_102.jpeg.webp?itok=J7FiD96b)
Van egy káprázatosan szép kis templom az Ipoly fölé magasodó Börzsöny hegység északi lábánál, ott, ahonnan ellátni a mohi atomerőmű hűtőtornyaiig.
NagybörzsönY
E kis templom apszisának külső falán tizenkilenc kőbe faragott marcona férfifej látható. A huszadik helye máig üres. Az az egy tatár harcos megszökött a helyiek bosszúja elől. Legalábbis a legenda szerint.
Tatárfogó falu
A legenda úgy szól, hogy amikor a kutyafejűek rátörtek erre a kis falura, az emberek nem futamodtak meg, hanem ellenálltak, s húsz tatár harcost el is fogtak. Tizenkilencnek fejét vették, de egy megszökött. A diadal emlékére a helyi templom hajójának külső díszítményeként kőbe faragták a tatárok arcmását, de egy hely máig üres, s minden valószínűség szerint már az is marad. A huszadik tatár meg ki tudja, hol alussza örök álmát, még az is lehet, hogy valahol a Börzsöny titokzatos erdőinek mélyén. A nagybörzsönyiek a Szent Istvánnak szentelt templom minden látogatójának megmutatják, hol lenne a feje helye.
Templom- és helytörténet
Nagybörzsöny a szlovák–magyar határtól alig pár kilométerre, az Ipoly bal partján fekszik, s ma már a bányászat helyett turizmusból és idegenforgalomból próbál megélni. A település keletkezése feltételezhetően honfoglalás kori, stratégiai fekvése miatt is állíthatjuk ezt, hiszen innen az Ipoly folyó alsó folyására és a környékbeli hegyekre remek kilátás nyílik. Nagybörzsöny első írásos említése II. (Vak) Béla király idejéből, 1138-ból való, de egy másik forrás szerint még Vak Béla apja, Álmos herceg 1108-ban két nagybörzsönyi szolgát ajándékozott az általa Dömösön alapított prépostságnak. Pontos adat későbbi birtokosairól sajnos nem került elő, de az tény, hogy valamikor a tatárjárás után német telepesek, úgynevezett hospesek érkeztek ide, minden bizonnyal a helyi bányajogokkal bíró uraság meghívására. A bányászok az itt előforduló arany- és ezüstérc kitermelését kezdték meg, erről az első adat 1258-ból való. A 14. század elején már komoly viták tárgyát képezte az itteni ércbányászat, az esztergomi érsek Csák Máté hívét, Ibur fia Istvánt panaszolta be amiatt, hogy három bányásztelepülést, köztük Nagybörzsönyt (akkor még Bersun), s az ottani ezüstbányát erőszakkal elfoglalta, ezzel igen jelentős, mintegy kétszáz márka kárt okozva az érseknek. A település ekkoriban élhette fénykorát, lakosainak száma meghaladhatta az ötezret, s már ekkor két temploma volt, az egyik a tatárfejes, Szent István oltalmába ajánlott román kori templom, ami a magyarok temploma lehetett, a másik pedig a Szent Miklóst védszentül választott istenháza, a német bányászok temploma. Ez utóbbi is igen szép és jelentős műemlék, ami egykor jeles hely volt, de soha nem volt kiváltságos bányaváros, mert mindig az esztergomi érsek tulajdonában maradt. Egyetlen kiváltsága a vásártartási jog volt. A Szent Istvánnak szentelt templom azon ritka szakrális építmények egyike, amely szinte érintetlenül megőrizte eredeti szépségét.
Majdnem lebontották
A templomot körbeölelő védőfal valószínűleg török kori lehet, de maga a templom minden ízében román kori. Tájolása pontosan kelet-nyugati irányú, nyugaton toronnyal, keleten az oltárapszissal. Belső díszítése rendkívül szerény, mondhatni puritán, csak néhány felszentelési freskó maradt fenn, a legutóbbi renováláskor pedig a szellőzés miatt a kőfelületig visszatisztították a falakat. A 18. század elején Nagybörzsönyben is vallási viták voltak a templomok birtoklásáról, de ez az úgynevezett bányásztemplomot, a Szent Miklósnak szentelt szakrális épületet érintette, amelyet a lutheránusok elfoglaltak. Szent István templomát 1779-ben, mivel igen rossz állapotba került, megsüllyedt, falai megrepedeztek, le akarták bontani, hogy köveit egy másik templom építéséhez használják fel. Szerencsére ez nem történt meg. 1965–1966-ban régészeti kutatást végeztek itt, feltárva három rétegnyi temetkezési helyet a templom körül, s felszínre hozva érdekes sírköveket. Az utolsó, teljes körű felújítás 1994-ben volt, amikor ismét az összedőlés fenyegette az alatta átfolyó vízerek miatt. Az aprócska, de varázslatos templom mostanában ismét szakrális célokat szolgál, főleg esküvőket tartanak benne.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.