<p>Nehéz éve volt. Megterhelő. Lelkileg is, szakmailag is. Elvesztette „testvérét-öccsét-bátyját”, Esterházy Pétert, és befejezte legfrissebb, a Vígszínház társulatának írt egész estés zenés alkotását, A Pál utcai fiúkat. </p>
VASÁRNAPBAN az év fotóján: Az utolsó ölelés Dés Lászlótól
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/des_gordon_eszter_felvetele_0.jpg.webp?itok=lvrL0J_o)
Az előbbin még nem tette túl magát, hogy ez most már így marad, végleges és visszavonhatatlan, utóbbinak a forró sikere mérhetetlen boldogsággal tölti el. Dés László az emlékek és egy újabb, nagylélegzetű színházi produkció tükrében.
Van ez a fotó… ez a szívbemarkoló felvétel. Kezében a hangszerével finoman, odaadóan borul Esterházy Péter vállára. Teljes baráti szimbiózis. Szinte összeforrnak a képen. Mit érzett, amikor először meglátta?
Fájdalmat. Megrendülést. Én odahajoltam hozzá, a közönség tapsolt, mert ez a könyvhét megnyitóján volt… de ez a történet ott kezdődik, hogy előző nap fent voltam Péternél. Egyeztetni akartuk a szöveget. Azt találta ki, és ez volt fantasztikus, hogy még ki tudott találni dolgokat, vagyis hogy ebben az esetben nem én fogok az ő szövegére fújni, reflektálni, hanem ő fogja tolmácsolni az én fújásomat, vagyis azt, amit én játszom. Ez tényleg játék volt. Mindkettőnk részéről. Én szaxofonozom, ő meg lefordítja magyar nyelvre. Szavakba önti. De amikor ott voltam nála, olyan gyenge volt, elesett, hogy alig volt hangja. Meg is kérdeztem tőle, hogy »Péter, te komolyan gondolod, hogy holnap megnyitjuk a könyvhetet?«. Meg kellett kérdeznem, mert szerettem volna tudni, hogy ő erről mit gondol. Azt mondta: »Igen, Laci, ott leszek, hidd el nekem!« És akkor így elváltunk. Még dedikálta a Hasnyálmirigynaplót, és elmentem.
És másnap ott volt a Vörösmarty téren? Hol kezdődött a barátságuk? Tényleg úgy hasonlítottak egymásra, hogy olykor össze is keverték őket? Volt vita is köztünk? Milyen? Látta Dés valaha határozatlannak, elkeseredettnek Esterházyt? Hogy közölte a betegségét? Sejthette, mennyi ideje van még hátra? Előfordul, hogy azon kapja magát, egyetlen kimondott szó nélkül már percek óta Esterházy Péterrel beszélget? Lehet, hogy ír majd egy dalt, amelynek az lesz a címe, hogy EP? Egy olyen nagy volumenű munka után, mint A Pál utcai fiúk mennyi szabadságot ad magának Dés László? Karácsonykor legalább lesz néhány lazább napja?
Minderre és még sok más kérdésre is választ kap, ha elolvassa Szabó G. László megrendítő interjúját a Vasárnap már megvásárolható számában!
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.