<p>Hogy a hatásos hívószavakból induljunk ki: a hontalanság éveiről emlékezik meg a Szlovákiai Magyar Kultúra Múzeumának e héten megnyitott, Felcserélt otthonok című kiállítása. A tárlat azonban – kamaraméretei ellenére – jóval átfogóbban közelít a témájához, mélyen, sokrétűen kommunikál a látogatókkal.</p>
Felcserélt otthonok a Brämer-kúriában
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/unnamed_14_0.jpg.webp?itok=xJJKgcLh)
A Brämer-kúria földszinti termében kialakított kiállítási tér stilizált falusi és városi lakásbelsőket idéz. Itt és most semmi sincs üveg mögé rejtve – korabeli bútorok, használati tárgyak, személyes relikviák (családi fotók, naplók) idézik meg az 1940-es éveket. Ha éppen olyan pillanatot kapunk el, és egyedül járhatjuk be a tárlatot, már maga a néma tér is hangosan beszél: olyan otthonokba lépünk be, ahol csak a tárgyak őrzik az emberek emlékét, a valaha ott lakók – magyarok, németek, szlovákok – már valahol máshol vannak. Legfeljebb egy-egy gondolatuk, reflexiójuk erős lenyomata rajzolódik ki a fehér felületeken. Azt, hogy az eltűnt családok sorsába a felsőbb hatalom avatkozott bele, az asztalokon, fiókokban elhelyezett hivatalos dokumentumok jelzik, például egy utasítás, mit vihetnek magukkal a kitelepítésre kijelöltek.
Bármennyire „elembertelenedettnek” tűnik is első pillantásra ez a tér, a Szlovákiai Magyar Kultúra Múzeumának kiállítása éppen ellenkezőleg, a személyes történetekre épít. A tárlat az anyagba mértéktartóan beiktatott multimediális eszközöknek köszönhetően nyílik ki a személyes tartományok, az elbeszélt történelem felé: tableteken fotósorozatokat lapozhatunk át, a monitorokon pedig több tucat elbeszélő hiteles én-történetét követhetjük. Beszélnek arról, hogy milyen volt az élet, a nyelvi közeg, az identitás a háború előtti, a háború alatti és a háború utáni Szlovákia egyes vidékein. Szólnak tapasztalataikról szlovákiai magyarok, akik csehországi deportálás vagy áttelepítés elé néztek, kamera elé álltak olyan magyarországi szlovákok, akiket „hazaverbuváltak”. És akadnak olyan megszólalók, akik a málenkij robot túlélőiként osztják meg emlékeiket. Éppen ebben a többszólamúságban keresendő a Felcserélt otthonok kulcsa. A kiállítás a történelem viharait megélt ember nézőpontjából közelítve egységesen értelmezhető jelenségként kezeli a Közép-Európában 1945 után a politika által kikényszerített migrációs folyamatokat: a Szovjetunióba kényszermunkára hurcoltak vagonjait, a svábok elűzését Magyarországról, a németek kizavarását (Cseh)szlovákia területéről, a szlovákiai magyarok erőszakos áttelepítését a Szudéta-vidékre, majd a szlovák–magyar „lakosságcserét”.
Érdemes időt szánni a Brämer-kúriában 2018 végéig látható – több hazai és magyarországi intézmény közreműködésével létrejött – kiállításra. Úgy közelít a történelmünk egy máig érzékeny szakaszához, hogy nem ítélkezik, nem keres kizárólagos igazságokat, hanem hagyja, hogy a történetek, a megélt tapasztalatok magukért beszéljenek.
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.