Ferdics Béla Térfoglalók című munkájával csoportot, sereget alkotott meg. Ennek a tömegnek az egyes elemei, illetve egyedei vándorolnak, új helyszínekre kerülnek, akár egy eltévedt csorda (természetesen ezt a tájban kell elképzelni). (Somogyi Tibor felvétele)
Belső térbe költöztetett természet
![kiállítás](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/LUDUS%20I-II.2021_10%20%281%29.JPG.webp?itok=UaZzeqT2)
Érdekes, egyedi kiállítással jelentkezett Ferdics Béla és Aradský Richárd. A Kortárs Magyar Galériába, vagyis a Vermes-villába költöztették be a természet általuk művészeti alkotássá formált-alakított részleteit, illetve a táj általuk művészetté emelt elemeit.
Ebből is kiderül, hogy az alkotás az ő esetükben nem steril, vagyis nem műtermi körülmények között született meg, hanem organikus környezetben. Vagyis valamely természeti környezetből, a maga vadságában, bujaságában, érintetlenségében (ha létezik még ilyen) előforduló tájból megválasztott helyszíni adottság inspirálta, nyújtotta, szolgáltatta a művészi beavatkozás lehetőségét. Beleértve a műalkotás anyagát, alapformáját, egyben a helyét és a színét is. Nemkülönben a művészi objektum számára birtokba vett matéria felületi adottságait, a szilárdságot és a képlékenységet, valamint az organikusságból adódó állandóságot, maradandóságot, netán mulandóságot.
Ezt azért fontos hangsúlyozni, mert az így születő műtárgyak szorosan kapcsolódnak konkrét helyszínekhez. Az alkotások beilleszkednek abba a természeti közegbe, amelyből kísérletező természetművészeti stratégiák révén művészeti tárggyá léptek elő. Ferdics Béla és Aradský Richárd közös kiállítása ezért is érdekes, mert alkotásaik eredeti közegükből kiemelve a Vermes-villa termeiben kapnak új életet. Létezésüket eredeti közegükben a kiállításon fényképek dokumentálják.
„A kiállításon az alkotások – akár egy természettudományi múzeumban – a saját természetes életterükben és mintegy onnan kiemelve, az intézményes tér sterilitásában párhuzamosan vannak prezentálva. Mintha élőlényeket igyekeznénk múzeumi keretek között bemutatni: lefotózzuk, hogy hogyan viselkednek természetes életterükben, majd kombinálva ezt, kitömött térbeli másukkal egy vitrinben tesszük őket láthatóvá” – fogalmaz a galériában installált anyaggal kapcsolatban Gyenes Gábor, aki a kiállító művészekhez hasonlóan az In Situ alkotócsoportot képviseli.
„Aradský Richárd Nyitott tér című plasztikasorozata tudatosan használja az életre keltés, a mozgásba hozás stratégiáit – fedi fel Gyenes Gábor. – Alkotásainak meghatározó, szinte kizárólagos anyaga a fa, melyet növényi eredete ellenére kimondottan állatszerű mozgó lényekké formál. Ezek a szobrok mind ott voltak a fában, Aradský csupán kibontotta, láthatóvá tette ezeket a formákat.”
Ferdics Béla, akinek a Fényfogó és a Térfoglaló sorozata kapott helyet a dunaszerdahelyi kiállításon, rendszeres résztvevője Vajkán az In Situ művésztelepnek, amelyet 2017-ben először szervezett meg Gyenes Gábor Václav Kingával közösen.
„Nálam 2017 volt a váltás, egyben a nyitás is más kifejezési mód, új médiumok alkalmazása, kipróbálása felé – mondta el kérdésünkre Ferdics Béla, aki ezt megelőzően főleg rajztechnikákkal és üvegművészettel foglalkozott. – Ahogy váltották egymást a workshopok Vajkán, mind közelebb kerültem a természethez. Többünknek a természetművészet és a happening lett az új kifejezőeszköze. Ennek hatására kezdtem efemer jellegű anyagokkal foglalkozni. Ily módon még inkább sikerült kifejezi azt, amire korábban is törekedtem már, vagyis a körülöttünk zajló állandó változást, az emberit, saját létünket, sebezhetőségünket, mulandóságunkat.”
Ferdics Béla számára fontos a tér és a kommunikáció vele, legyen az belső vagy külső – urbánus, indusztriális, a természetben megtalált – tér.
„A természeti környezetbe valamilyen történetet próbálok szervesen beépíteni – mondta. – Ilyen a fényfogókkal való kísérletezés, vagy a térfoglalás folyamata. A hely gyakran formálja az eredeti koncepciót, megtoldva ezzel a mű gondolatiságát. Izgalmas számomra a természetbe való beavatkozás az In Situ táj-, illetve természetművészeti koncepciója szerint, vagyis oly módon, hogy az alkotó erősen személyes kapcsolatot hoz létre, alakít ki a természettel. A természetben létrehozott alkotás, a természetszobrászat gyakran a helyszínen található anyaggal dolgozik. Ezért a Vajkán készült művek rövid életűek, efemer jellegükből adódóan időszakosak. Ha mégis maradnak a helyszínen, idővel fokozatosan eggyé válnak a környezetükkel, amolyan gesztusként felemésztődnek. Izgalmas az a folyamat is, amikor a művész a maga által hozott társadalmi vagy személyes megélését a természetbe kivonulva újrajátssza, feldolgozza és megörökíti.”
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.