<p>A nyári átigazolási piac abszolút szenzációját a francia futball szállította. Na, nem a brazil válogatott Luiz Gustavo bőven áron aluli megvételére, de még csak nem is Marcelo Bielsa Lille-jének komplett átalakítására kell gondolni. Alighanem ezek csak az ínyencek nyálelválasztását indították be, a nagyérdeműt sokkal inkább lenyűgözte Neymar Párizsba költözése, amivel a PSG rengeteg kaput kezdett el egyszerre döngetni.</p>
Neymar-transzfer: az álmokat hajszolni kell, bármi áron
![](/sites/default/files/styles/image_16_10_w400/public/lead_image/france_neymar035421449757_0.jpg.webp?itok=aeomXvz5)
A Paris Saint-Germain elmúlt szezonjáról mindent elmondhatunk, csak épp azt nem, hogy a francia fővárosban elégedettek lettek volna a Laurent Blanc érát követő, amolyan új időszámítás kezdetével. Hozzátéve, hogy az Unai Emeryvel – és az ő egészen más filozófiájával – megerősített szakmaiság, korántsem járt a reset gomb valóságos megnyomásával. Az építőkockák nagyjából ugyanazok maradtak, pár üde színfolttal kiegészülve, mint Thomas Meunier vagy Julian Draxler, de alapvetően abból főzött Emery, amit örökölt. Változások a színfalak mögött Blanc kerete nehezen váltott át a francia tiki-takáról. A Barcelona játékát erősen kopírozó PSG elmúlt éve épp azért sikerülhetett ennyire döcögősre, mert az új stáb iránymutatásaira – agresszívebb letámadás, gyorsabb átmenet védekezésből támadásba – nem tudott konzisztens módon reagálni a keret. Nem mintha az idei nyár eddig sokkal jobban alakult volna párizsi szempontból. Mert hát persze, Dani Alvesre évek óta fájt a foguk, és még 34 évesen is pengés megoldásokkal segítette a Juventust a Bajnokok Ligája döntőjéig, de értelme, lássuk be, nem sok volt. Ha van poszt, ahol a PSG bivalyerős, az éppen a jobbhátvéd szekció. Meunier egyértelműen a tavalyi igazolások legjobbika volt, Aurier pedig bár nehézfejű, nehezen kezelhető karakter, játékára sosem lehetett panasz, nem is csoda, hogy az immáron túltelített pozíció miatt elvágyódik Franciaországból.Meggyőződésem, hogy a Paris Saint-Germain, saját maga hosszabb távú sikereit igazán meghatározó igazolását a front office-ban vitte véghez. Elköszöntek a mögöttünk hagyott egy évben csak kirakati pózban tetszelgő sportigazgatótól, Patrick Kluiverttől, helyére pedig azt az Antero Henriquét ültették, aki a Portónál húzott le 1990 és 2016 között sikeres éveket. A brazil szakember nevéhez fűződik megannyi sztár szerződtetése, így Deco, Lucho González, Hulk, James Rodríguez vagy épp Falcao felfedezése. Henrique segítője pedig a PSG-től visszavonult balhátvéd, Maxwell lett, ami aztán pláne piros pont a párizsi nyárnak. PR és bulvár kéz a kézben jár Akadtak fekete pontok is persze, amik már inkább PR-tartalmakhoz kötődtek, mintsem focival kapcsolatos szakmaiságról szóltak, de Marco Verratti távozási szándéka, majd az azt követő heves cáfolat, a vele készített hálálkodó, könnyes szemű PSG TV-s interjú sokaknál kiverte a biztosítékot. De ezekben a bulvártartalmakban amúgy is erős a Párizs, Hatem Ben Arfa is leforgatott már két saját gyártású videót, kisfilmet arról, milyen hátrányos helyzetben is van ő valójában a fővárosi kispadon. „Vicc” – így értékelte a szaksajtó, de a bulvár imádta. Persze, aligha Stendhal remekműve ihlette meg a katari befektetőket, egyszerűen a futball ezen szintjén, ha szakmai sikerekben – és ezalatt most a legfőbb célok elérésére gondolok – szűkölködsz, más utakat kell találnod, hogy a figyelem rád irányuljon. És ki lenne ma a piacon elérhető, legalkalmasabb személy arra, hogy ezt a bulvár focivilágot még magasabb szintre emelje? Nem tiszta a kép Neymar ügyére kanyarodva – ami tegyük hozzá, hogy a francia fővároson túlgyűrűzve, az egész világot megmozgatta az elmúlt hetekben – ugyanígy vegyes érzései vannak az embernek. Ahogy az újabban a gigatranszfereknél lenni szokott, egyből meg is jelentek találgatások, hogy a financial fair play-t kijátszva, milyen úton-módon is sikerült valójában nyélbe ütni ezt a történelmi üzletet. Ezt talán nem tisztünk taglalni, annál is inkább, mert ha valóban igazak a katari rendezésű vb-vel kapcsolatos, a PSG arab tulajdonosi körével összemosódó találgatások, azzal a modern futballvilág piacának legsötétebb bugyraiban kötünk ki. Ahogyan Arséne Wenger fogalmazott: „Mikor egy ország irányít egy klubot, bármi lehetséges.” Más megközelítési mód már Neymar szerepe a francia kirakatcsapatnál. Az ötéves szerződése alatt 450 millió eurót – ez percenként egy eurós fizetést jelent – összefocizó brazil támadó több aspektusból is remekül illik a PSG-be. Képzeljük csak el, mikor Cavani mögött felsorakozik a Draxler, Di Maria, Neymar kiszolgáló, és egyben befejező személyzet. Gondoljuk meg, mekkora mélységekig vezet a taktikai hadrendeket illetőleg is ez az egyszemélyes addíció. Páratlan támadó arzenált tud majd felsorakoztatni a Paris Saint-Germain, ráadásul a konzisztenciájával megannyit szenvedő Cavani mellé érkezik egy újabb befejező, aki meglehet az uruguayi csatárt is feljebb húzhatja majd, már amennyire a francia élvonal gólkirályát kell még bárhova is húzni. Sok szerencsét a védelmeknek! A Manchester Citybe igazolt – a védők szintjén, szintén rekordigazolásnak számító – Benjamin Mendy tweetjében ezt röviden úgy fogalmazta meg: „Sok szerencsét a Ligue1 védőinek jövőre.” Mindezek mellett pedig már első napjaiban akkora hírverést, mezeladást generált, amit kiterjesztve hosszabb távra, a világ legdrágább labdarúgójából pénzügyi megtérülést jelentő marketingeszköz lehet. Ezt azért fontos hangsúlyozni, mert a PSG már tényleg olyan magasságokban jár, hogy mindenre oda kell figyelnie, és mikor a francia elnök, Emmanuel Macron is megszólal a Neymar-ügyben, az a csúcsok csúcsa. Szó volt már róla, hogy Párizsban 2011 óta folyamatosan a BL serleg lebeg a katari befektetők szeme előtt, amihez sablonnak az elmúlt években éppen Neymar egykori csapatát vették. Főként Laurent Blanc alatt láttunk erre példát, egykori Barcelona-játékosok (Maxwell, Thiago Motta, Ibrahimovic, Dani Alves) érkeztek, szinte minden nyáron lehetett a két klub közti esetleges játékosmozgásról hallani (Verratti, Matuidi, Marquinhos), de a játék legalapvetőbb elemeiben is parallel volt a két fél. Bár Blanc már a múlt, alighanem Emery tarsolyában is van egy-két Barca-patent, amihez most megkapta a koronaékszert. A gondolat nem rossz, hiszen ha annyi pénzed van, hogy egy játékosra se szégyellsz kiadni több, mint 200 millió eurót, miközben a világ talán legkedveltebb és egyik legsikeresebb modelljét követed, hogy elérd a legnagyobb célod, a Bajnokok Ligája győzelmet – nos, akár működhet is az elképzelés. Az erőfitogtatás szaga Mert hát ez lenne a katari pénzen szupercsapattá alakult Párizs legfőbb vágya, ezért találják ki évről évre a szlogenjeiket, mint hogy „Revons plus grand – Még nagyobbat álmodunk”. Talán sokan egyetértenek abban, hogy Neymar jelenleg a világ legjobb három labdarúgója között van, egy ilyen kaliber pedig egy BL-negyeddöntőben eddig rendszeresen elhasaló, ám a trófea iránt folyamatosan sóvárgó csapatnak hatalmas segítség. Azonban a világot megrengető átigazolás és az egyre jobban álmodott, vágyott BL győzelem között az erőfitogtatás szagát is érezni. jelő, egykori marseille-i védő reagált kissé meghökkentően, ám egészen elgondolkodtató módon:„A PSG egyetlen célja, hogy megnyerje a Bajnokok Ligáját. A helyzet viszont az, hogy az OM egy olyan srácnak köszönhetően lett BL győztes, akit az Auxerre-ből igazoltak.” A kijelentés persze kissé demagóg, hiszen az akkori Olympique Marseille-be is rengeteg pénzt és időt öltek, mégis rávilágít arra, hogy az elmúlt, közel negyed évszázad alatt mekkorát is változott a futball. Kovács Dávid
Támogassa az ujszo.com-ot
A támogatásoknak köszönhetöen számos projektet tudtunk indítani az utóbbi években, cikkeink pedig továbbra is ingyenesen olvashatóak. Támogass minket, hogy továbbra is függetlenek maradhassunk!
Kérjük a kommentelőket, hogy tartózkodjanak az olyan kommentek megírásától, melyek mások személyiségi jogait sérthetik.